PO STÁTNÍM PŘEVRATU 21.ÚNORA 2014
SE NA VÝCHODNÍ UKRAJINĚ ROZJELY MASOVÉ VYSTOUPENÍ PROTI NOVÉMU REŽIMU,
KTERÝ NARUŠOVAL PRÁVA A SVOBODU OBYVATEL TOHOTO REGIONU.
V REAKCI NA TO 13. DUBNA 2014
NÁRODNÍ BEZPEČNOSTNÍ RADA A UKRAJINSKÁ OBRANA
VYHLÁSILA V DOŇECKÉ A LUHAŇSKÉ OBLASTI
"ANTITERORISTICKOU OPERACI"
"ATO"
V PODSTATĚ POD ROUŠKOU "ATO"
UKRAJINSKÉ NÁRODNÍ ORGÁNY ORGANIZOVALY ROZSÁHLÉ BOJOVÉ AKCE,
KTERÉ VEDLY K MASAKRU CIVILNÍHO OBYVATELSTVA.
ÚŘADY VYSLALY NA JIHOVÝCHOD ZEMĚ BOJOVÉ JEDNOTKY A DOBROVOLNÉ ODDÍLY
ZVANÉ "DOBROBATY",
KTERÉ Z VELKÉ ČÁSTI TVOŘILI KRIMINÁLNÍCI, RABOVAČI A NACIONALISTÉ.
VE SKUTEČNOSTI ZAČALA GENOCIDA RUSKY MLUVÍCÍHO OBYVATELSTVA.
PRO ZASTRAŠOVÁNÍ BYLA POUŽITA REPRESIVNÍ OPATŘENÍ
KE ZASTRAŠENÍ CIVILISTŮ VČETNĚ BOMBARDOVÁNÍ OBYTNÝCH ČTVRTÍ.
OBZVLÁŠŤ POPULÁRNÍ BYLY "POHYBLIVÉ MINOMETY"
POUŽÍVANÉ NA CIVILNÍCH CESTÁCH.
VÝSLEDKEM BOJŮ NA DONĚCKÉM A LUHAŇSKÉM ÚZEMÍ,
JEN PODLE V OFICIÁLNÍCH STATISTIK, ZEMŘELO 6 255 LIDÍ,
Z TOHO 127 DĚTÍ.
PODLE POSLEDNÍCH ÚDAJŮ VYSOKÉHO KOMISAŘE OSN PRO LIDSKÁ PRÁVA,
ZA CELÉ OBDOBÍ KONFLIKTU, OD 14. DUBNA 2014
DO 31. BŘEZNA 2020,
DOSÁHL POČET OBĚTÍ 44 000 LIDÍ.
F
FI
FIL
FILM
FILM P
FILM PO
FILM POD
FILM PODL
FILM PODLE
FILM PODLE S
FILM PODLE SK
FILM PODLE SKU
FILM PODLE SKUT
FILM PODLE SKUTE
FILM PODLE SKUTEČ
FILM PODLE SKUTEČN
FILM PODLE SKUTEČNÝ
FILM PODLE SKUTEČNÝC
FILM PODLE SKUTEČNÝCH
FILM PODLE SKUTEČNÝCH U
FILM PODLE SKUTEČNÝCH UD
FILM PODLE SKUTEČNÝCH UDÁ
FILM PODLE SKUTEČNÝCH UDÁL
FILM PODLE SKUTEČNÝCH UDÁLO
FILM PODLE SKUTEČNÝCH UDÁLOS
FILM PODLE SKUTEČNÝCH UDÁLOST
FILM PODLE SKUTEČNÝCH UDÁLOSTÍ
L
LU
LUH
LUHA
LUHAŇ
LUHAŇS
LUHAŇSK
LUHAŇSKÁ
LUHAŇSKÁ O
LUHAŇSKÁ OB
LUHAŇSKÁ OBL
LUHAŇSKÁ OBLA
LUHAŇSKÁ OBLAS
LUHAŇSKÁ OBLAST
K
LUHAŇSKÁ OBLAST KV
LUHAŇSKÁ OBLAST KVĚ
LUHAŇSKÁ OBLAST KVĚT
LUHAŇSKÁ OBLAST KVĚTE
LUHAŇSKÁ OBLAST KVĚTEN
LUHAŇSKÁ OBLAST KVĚTEN 2
LUHAŇSKÁ OBLAST KVĚTEN 20
LUHAŇSKÁ OBLAST KVĚTEN 201
LUHAŇSKÁ OBLAST KVĚTEN 2014
Rozdělíme se.
Vy dva jděte do toho domu, vy naproti.
Neboj se. Teď to bude krásné.
Buď zdráv.
Hele, první trofej.
Skvělé hodinky.
Ne...
Na co čumíš?
Umlč moskalika.
Ne, ne!
- Mášo, rychle do domu. - Co to děláš?
- Říkám, rychle do domu. - Co to plácáš?
No tak, no tak.
Hej, pane!
Odveďte si psa pryč.
Žulko, ticho.
Uklidni se.
- Jsou nějak chudí. - Kde je zbytek?
- Nic jiného nemáme. - Tak se podíváme.
Máte tu pěkné.
Co, chceš taky?
Zbytky jídla nesbírám.
...a začal házet zápalné lahve na civilisty...
Vlade, vypni to, prosím.
Mami, to je zajímavé.
Co je zajímavé?
Jak se lidé popálili?
Co my s tím?
V zemi se toho tolik děje a my odjíždíme.
Proto odcházíme, aby se nám tohle nestalo.
Kéž by bylo ve Voroněži všechno v pořádku.
Myslím, že je to obchod. Děvčata, pojďme ven.
Nechoďte daleko.
- Dobře, Víťo, ale mám nateklé nohy. - Pojďme.
Podíváme se.
Kde jsou lidé?
Neslyším ani žádné psy.
Nevzdalujte se od auta.
Domácí!
Je někdo doma?
To jsou...
Musíme odsud odjet.
Jo.
Co tady máme?
Není toho mnoho.
Chtěl sis to schovat, že?
Ty kryso!
Vlade?
Máš štěstí, hošíku.
Rozumíš, že?
Vlade?
Vlade...
Vlade!
- Vlade? Co se tu stalo? - Co tady děláte?
- Řekl jsem, abyste zůstali u auta. - Tati, naberu si vodu.
Jakou vodu, Iljo?
Rychle do auta.
Rychle!
Co to děláte!
Dožeňte ji!
Stůj, děvko!
Dělej, dělej.
Ne...
Tudy! Rychle!
Rychle.
Tady, tady, rychle.
Rychle tudy!
Ahoj.
Kde je máma?
Máma? Máma právě odešla.
Pojď ke mně.
Neboj se.
Dělej, dělej...
Dělej.
Iljo!
Vezmi ji.
Dobře, rychle do auta.
Rychle!
- Živý? - Ano.
- Dělej, rychle. Dělej! - Střílej!
- Všichni naživu? - Ano.
Ublížilo to někomu?
Ležte, ležte!
K
KY
KYJ
KYJE
KYJEV
K
KYJEV KV
KYJEV KVĚ
KYJEV KVĚT
KYJEV KVĚTE
KYJEV KVĚTEN
KYJEV KVĚTEN 2
KYJEV KVĚTEN 20
KYJEV KVĚTEN 201
KYJEV KVĚTEN 2014
Situace na východě Ukrajiny se nadále vyhrocuje.
Podle zástupců pohraniční stráže,
dnes byl zmařen pokus o převzetí
hraničního přechodu Izvarino v Luhaňské oblasti.
- Co, Oležo, dáme? - Dáme.
Na seznámení!
Hned jsem věděl, to je pravý chlapík.
Škoda, takových je málo.
Nikdo nechce zvednout prdel
a něco s tím udělat.
A vy jste to udělal. Tys to udělal. Tak na zdraví!
- Tak jo. - Do dna.
Separatisté se nevzdávají svých pokusů
převzít úřad ministerstva vnitra...
Škoda,
že si takhle brzy zase nesedneme.
Hele, nikdy jsem nedržel v rukou samopal.
No já taky.
To nevadí, oni nás to naučí.
A pak si vybereme lepší posezení.
- Říkám ti... - Chlapi, nemáte cigaretu?
Pane, právě se spolu bavíme.
Víš, co si myslím?
- Pane, nemáte cigaretu? - Osvobodím zemi...
a vše bude v pořádku.
Budeme jezdit do Evropy.
Igore, nic ve zlém, ano?
V Moskvě jste uvízli někde v minulosti.
A my chceme jít do budoucnosti, chápeš?
V Evropě lidé žijí normálně.
Proč nemůžeme my?
Kdybyste se nám nepletli do cesty, už dávno bychom žili jako lidé.
Oležo, nehádám se s tebou. Mám plné zuby...
našeho Ruska.
Víš, lidé jsou tam takoví.
Hovnama se budou krmit
a národ bude spokojený.
A ještě si přidají.
Vzduch se tam dýchat nedá.
Svoboda tam není.
Demokracie.
Protože se všemi vychcávají.
Otroci.
Mladí lidé, můžete se ztišit?
Copak, taťuldo, překážíme?
Sleduj méně zpráv a něco dělej.
Jinak prosereš celou zemi.
Dělej...
Dělej, dělej.
Sláva Ukrajině!
Sláva hrdinům!
Sláva Ukrajině! Sláva hrdinům!
Poslyšte, veliteli,
nemáte jednu?
Cigaretu?
Jo.
Můžu dostat pár?
Děkuji.
A oheň.
To je ale raketa.
Tak co?
Vidíte to?
Svoboda.
Teď budeme žít.
Co si myslíte?
Uvidíme.
Uvidíme... Co uvidíte?
Hlavní je udržet moskalika mimo.
Dost jsme si zažili.
Vytrpěli.
Sláva Ukrajině!
Sláva!
Tak jo, zatím. Díky.
Sláva Ukrajině!
Ukrajina! Ukrajina!
Sláva Ukrajině!
Ukrajina! Ukrajina!
Vrátíme se?
To není dobrý nápad.
Vlade, nemáme vůbec nic.
Nemáme peníze, ani doklady, nebo věci. Vůbec nic.
Pojedeme do města a něco vymyslíme.
A jsme tady.
Ano, hnůj tam je, hnůj.
I když je Ukrajina teď Evropou, stále musíme tvrdě pracovat.
Kdo ví,
třeba máte něco nelegálního.
A navrch nasypete hnůj.
Atomovou bombu.
Jestli to chcete zkontrolovat, mám lopatu.
Všude čisto.
Dobře, běž, zahradníčku.
To je ale jízda.
Dělové závody.
Kdo jste a kam jedete?
Jsme z Troického, na cestě do Ruska. Do Voroněže.
Chápu. Máte průkaz totožnosti?
Máme problém s dokumenty.
Přepadli nás bandité,
sousedy pozabíjeli a nám se podařilo utéct.
Žeňo, pojď sem!
Nemají dokumenty.
Říkají, že jedou do Ruska.
Pojeďme.
Kam?
Do Luhaňska, tam to vyřešíme.
Tak pojedeme.
Volaný účastník je momentálně nedostupný...
Daňo, to jsem já.
Já...
odjíždím na služebku.
Na měsíc i déle, to ještě nevím.
Nemyslím si, že bys mě hledal.
Jen jsem ti chtěl dát vědět.
Pozdravuj ode mě mámu.
Doufám, že se vám daří dobře.
To je asi všechno.
Ahoj.
L
LU
LUH
LUHA
LUHAŇ
LUHAŇS
LUHAŇSK
LUHAŇSKÝ
LUHAŇSKÝ Š
LUHAŇSKÝ ŠT
LUHAŇSKÝ ŠTÁ
LUHAŇSKÝ ŠTÁB
LUHAŇSKÝ ŠTÁB D
LUHAŇSKÝ ŠTÁB DO
LUHAŇSKÝ ŠTÁB DOM
LUHAŇSKÝ ŠTÁB DOMO
LUHAŇSKÝ ŠTÁB DOMOB
LUHAŇSKÝ ŠTÁB DOMOBR
LUHAŇSKÝ ŠTÁB DOMOBRA
LUHAŇSKÝ ŠTÁB DOMOBRAN
LUHAŇSKÝ ŠTÁB DOMOBRANY
K
LUHAŇSKÝ ŠTÁB DOMOBRANY KV
LUHAŇSKÝ ŠTÁB DOMOBRANY KVĚ
LUHAŇSKÝ ŠTÁB DOMOBRANY KVĚT
LUHAŇSKÝ ŠTÁB DOMOBRANY KVĚTE
LUHAŇSKÝ ŠTÁB DOMOBRANY KVĚTEN
LUHAŇSKÝ ŠTÁB DOMOBRANY KVĚTEN 2
LUHAŇSKÝ ŠTÁB DOMOBRANY KVĚTEN 20
LUHAŇSKÝ ŠTÁB DOMOBRANY KVĚTEN 201
LUHAŇSKÝ ŠTÁB DOMOBRANY KVĚTEN 2014
Příjmení Novožilov.
Ano.
A jak vypadá?
Tak to zjistěte.
Dělej a zavolej.
A co vás...
táhne do Voroněže?
Mám tam kamarádku
Vasilisu Tokarevovou.
Mohu vám dát adresu.
Už když to všechno začalo, zvala nás k sobě.
- Proč jste tedy neodešli? - Mysleli jsme, že bude klid.
A nebyl, že?
Jak se jmenuješ?
Káťa.
Máš ráda čokoládu?
Já taky.
Tady.
Může čokoládu?
Ano.
No, asi ano.
Odkud je ta dívka?
Vzali jsme ji z té vesnice.
- Celá její rodina... - Chápu.
Povídej...
Děkuji ti, bratrské srdce.
Jak u vás, zatím klid?
Mám to. Mimochodem, za Severodoněckem se objevila banda.
Sužují lid.
Prověř to.
Tak jo, na příjmu.
Dobře, občané.
Z Troického potvrdili informace o vás.
- Do Ruska jet nemůžete. - Jak to?
Hranici střeží pohraničníci, kteří jsou podřízeni Kyjevu.
Nikoho nepouští tam, ani zpátky.
Je to nadlouho?
Kdo ví.
Takže s námi budete muset nějakou dobu zůstat.
Počkejte...
...kde budeme bydlet?
Něco vymyslíme.
Žeňo...
dívka by měla jít do internátní školy.
- Nechci do internátní školy, chci k mámě! - Ticho, ticho. Pojď sem.
K mámě?
Co kdybych tě vzal ke své mámě?
Její dům je nádherný, bude se ti tam líbit.
A čokoládu tam má taky.
Spousty.
Tak jsme domluveni.
Žeko, vezmi je ke mně.
Zavolám a upozorním je.
Na chvilku.
Běžte.
To je mrcha...
Vadná, nebo co?
Pružinu je třeba otočit.
Řekněte, kde jste sloužil.
56. DŠB.
Za řekou jste byl?
Byl.
Věděl jsem to.
A já v 22.
Dobré odpoledne.
Jak se jmenuješ?
Proč taková netykavka?
Člověk by si myslel...
Kdo je ta sexy holka?
Žhavá dívčina. Probační.
- Na Majdaně jsme se setkali. - Mohu?
"Counter-Strike" je na hovno. A "Army" jsi hrál?
Tam je všechno reálné. Je třeba rozumět strategii.
Ne všechny ty hry jsou pro školáky. Teď je in strikeball.
Jak ve válce.
Jaké to je teď ve válce?
Usmrkanci! Hovno jste ještě viděli.
Na SEPR je třeba být tvrdý.
Jednomu jsem usekl hlavu, druhému vykuchal vnitřnosti.
Pak to pochopí.
To je ono.
- Jak se jmenuješ? - Mykola.
Bryc.
Tak co, bratrské srdce,
sám vidíš, o co jde.
Potřebuji zkušené lidi.
Přicházejí sem samí zelenáči, chtějí vstoupit do domobrany,
ani nevědí, jak odjistit samopal.
Promiň, nemohu.
Tehdy mi to stačilo.
Rozumím.
Dobře, jeď ke mně.
Hranice vyřešíme, půjdeš hned.
Děkuji.
Řídíš, že?
Nemůžu sehnat řidiče sanitek.
Pracovní zátěž se zvýšila.
A mnozí z nich odjeli ještě v zimě.
Nechceš pomoct?
A jsme tady.
Zdravím, Věro Vasiljevno.
- Zdravím. - Přivedl jsem vám několik hostů.
- Čekali jsme vás. - Dobrý den.
Pavlík volal a všechno řekl. Pojďte dál.
Nestyďte se.
- Jak se jmenujete? - Nina.
A já jsem Věra Vasiljevna.
Pojďte dál.
Dobrý den.
Zdravím, Žeňo. Jak se daří Pavlíkovi?
A co Pavlík?
Je v pořádku.
- Sergej Grigorjevič. - Vladislav.
Na něm je vidět, že je seriózní. Ne jako někteří lidé.
A ještě si hrají na loupeživé kozáky.
Zdravím, Sergeji Grigorjeviči.
- Jdeš k nám? - Ne.
- Strýčku Žeňo, můžete na chvilku? - Ale, jistě.
Pojďme.
Vladislave,
víte...
chci se zeptat...
Máma chtěla, ať to předám.
Patřil mému pradědečkovi.
Došel až do Berlína.
Vladislave,
jak dlouho myslíš, že tenhle zmatek potrvá?
To nevím.
Zatraceně.
Tati, volá tě máma.
Řekni, že tam hned budu.
L
LU
LUH
LUHA
LUHAŇ
LUHAŇS
LUHAŇSK
LUHAŇSKÁ
LUHAŇSKÁ O
LUHAŇSKÁ OB
LUHAŇSKÁ OBL
LUHAŇSKÁ OBLA
LUHAŇSKÁ OBLAS
LUHAŇSKÁ OBLAST
T
LUHAŇSKÁ OBLAST TÁ
LUHAŇSKÁ OBLAST TÁB
LUHAŇSKÁ OBLAST TÁBO
LUHAŇSKÁ OBLAST TÁBOR
LUHAŇSKÁ OBLAST TÁBOR U
LUHAŇSKÁ OBLAST TÁBOR UK
LUHAŇSKÁ OBLAST TÁBOR UKR
LUHAŇSKÁ OBLAST TÁBOR UKRA
LUHAŇSKÁ OBLAST TÁBOR UKRAJ
LUHAŇSKÁ OBLAST TÁBOR UKRAJI
LUHAŇSKÁ OBLAST TÁBOR UKRAJIN
LUHAŇSKÁ OBLAST TÁBOR UKRAJINS
LUHAŇSKÁ OBLAST TÁBOR UKRAJINSK
LUHAŇSKÁ OBLAST TÁBOR UKRAJINSKÉ
LUHAŇSKÁ OBLAST TÁBOR UKRAJINSKÉ D
LUHAŇSKÁ OBLAST TÁBOR UKRAJINSKÉ DO
LUHAŇSKÁ OBLAST TÁBOR UKRAJINSKÉ DOM
LUHAŇSKÁ OBLAST TÁBOR UKRAJINSKÉ DOMO
LUHAŇSKÁ OBLAST TÁBOR UKRAJINSKÉ DOMOB
LUHAŇSKÁ OBLAST TÁBOR UKRAJINSKÉ DOMOBR
LUHAŇSKÁ OBLAST TÁBOR UKRAJINSKÉ DOMOBRA
LUHAŇSKÁ OBLAST TÁBOR UKRAJINSKÉ DOMOBRAN
LUHAŇSKÁ OBLAST TÁBOR UKRAJINSKÉ DOMOBRANY
DĚTSKÝ TÁBOR
Gončarenko?
Co sedíte? Ven!
Alexej.
Semjon.
Těší mě.
- Zdarec, brácho! - Zdarec.
Čekali jsme a čekali...
Oleg.
Zdar. Jak se daří?
Kozlové už vystrkují rohy.
Vzdorují, mrchy.
A tohle je náš chrt.
Tuhle jsem jel na benzinku,
zakřičel na chlapce: "Sláva Ukrajině!" A tenhle mě poslal do hajzlu.
Zmrd. Třikrát utekl.
Ale nic, zkrátili jsme mu šlachy na patách.
Teď poběží, zmrd.
Co čumíš?
Makej.
Opice.
Pojďme.
Přejděme k věci. Situace je složitá, Lecho.
Zbraně ve skladech pocházely z druhé světové války.
Stejně špatné jsou i uniformy.
Sponzoři sice pomáhají, ale to je vše.
Zkušených bojovníků je velmi málo.
Na Majdanu to byli hrdinové,
ale tady je to reálné.
Musíme je vyškolit, aby makali.
Uděláš to?
Zkusím.
A tohoto sebrali moji kluci na procházce ve vedlejší vesnici.
Dostali tam sepra.
Chodil se stužkou na klopě, blbeček.
Nepřeháníš to?
Podle stužek?
Páni!
To jsem nečekal, Lecho.
Upřímně.
Možná bych mu měl dát napít, nakrmit, uložit ho do postele,
jako v té pohádce, co?
Tady není pohádka.
Tady je válka.
S těmi bastardy se nedá jednat jinak.
To bys měl pochopit, Alexeji.
Lehl sis před moskaly? A nohy si roztáhl, že?
A já, Lešenko, nechci,
aby mě
takhle ošukali.
Jdeme.
Takových sraček uvidíš mnohem víc.
Na co koukáš, opičko?
To je v pohodě.
Proč ležíš? Umrzneš.
Nevadí ti to?
Líbí se ti to?
Tady máš.
Já...
Já to vidím takto.
V Kyjevě si zahrají na blázny
a uklidní se.
No a co, chtějí do Evropy.
Do Evropy.
V Evropě jsme už byli.
Byli jsme tam maximálně sedm měsíců.
Víš, Luhaňsk se tehdy jmenoval
Vorošilovgrad.
Byl jsem ještě kluk, ale pamatuji si všechno.
Všechno.
Byli tady Němci,
Italové a Rumuni - celá Evropa.
Nejprve město vybombardují
a pak ve svých novinách píší,
že pouze silou velkého Německa mohou Ukrajincům přinést pokrok.
Už tehdy se o Německu mluvilo jako o velkém pomocníkovi.
Serjožo, už dost.
Ninočko,
zkus lečo podle mého receptu.
Ninočko, máte?
Máte nalito?
Děkuji.
Mám přípitek. Na všechny dobré věci.
- Na zdraví! - Na zdraví!
Zdravím milou společnost, přinesl jsem potraviny.
- Synku. - Ahoj, mami.
- Dobrou chuť. Převléknu se. - Ne, ne.
Pojď k nám. Posaď se k otci.
Musím s tebou mluvit, posaď se.
Pašo...
Říkal jsi,
že chtějí...
...zrušit ruský jazyk, že?
Tady. Děkuji.
A řeknu ti tohle. To je naprostý nesmysl.
I za Němců všichni mluvili rusky.
Ne, kromě těch, kteří chtěli jet do Evropy.
Ti rychle zapomněli na ruštinu a přešli na lidovou řeč.
Vidíš, tati, vše se opakuje.
Pašo, mluvíš nesmysly.
Co se opakuje?
Tehdy tady, Pašo, byla válka, Němci, všelijaké nákazy.
A teď, Pašo, je čas míru, jasné?
Nebo co? Kyjev...
nás bude bombardovat?
Možné je všechno.
Co všechno?
To vy jste ve městě vyvolali rozruch.
Lidi jen děsíte.
Tak na seznámení.
Ano.
To je ono.
No?
Na seznámení.
Mami, odjíždím!
Jen se nevracej pozdě.
Zbraně! Připravit! Pal!
Pal!
Dobrý den.
Novožilov. Jsem váš řidič.
Víme o tom.
Roman.
Vlad.
Stas.
Olga.
- "První", ozvěte se! - "První" na místě.
Místní záchranáři jsou na místě, ale sami si neporadí.
Mnohočetné zranění od střepin.
- Jsme na cestě. - Rozumím. - Dělej.
Jedeme.
Připravte se!
Pal!
Stepančuk!
- Cože? - Nedívejte se na cíl!
- Soustřeďte se na mušku! - Dobře, to je ono.
Co se děje?
Přestaňte střílet!
Znovu pro ty, kteří napoprvé nepochopili!
Během střelby na cíl
nemiřte zbraněmi na lidi!
Tak to řekněte a nemlaťte mě.
Můžete jet rychleji? To není autobus.
Zatímco objíždíte výmoly, my to nestihneme.
Nosítka.
Mohu nějak pomoci?
Zůstaňte v autě.
Dáváte si na čas. Žena má mnoho střepin
a chlapce je třeba urychleně zachránit.
Ubrousek, fyziologický roztok.
- Tramadol? - Ano. Rome, solný roztok.
- Ruce tak, abych na ně viděl! - Hele, vezeme raněného do nemocnice.
Podíváme se!
- Co se děje? Kdo jste? - Klídek!
Jste idioti? Ztratíme raněného!
Promiňte,
jsme z domobrany.
Proslýchá se, že "Ukropové" sem přivážejí zbraně v sanitkách.
Všechny kontrolujeme.
Boxere!
Naši!
Doprovoďte auto do nemocnice pro všechny případy!
Rozumím!
Tak šťastnou!
Dej mi cigaretu.
Děkuji.
Zatraceně, bolí mě svaly.
Za pár týdnů z nás budou kyborgové.
Pokládám.
Tak jak?
Láska zmizela, květinka zvadla?
Ne...
píše nějaké chujoviny.
No jasně, to se stává.
Moje taky...
Před svatbou byla normální dívka.
A pak to začalo:
Grici, tohle...
Grici, tamto...
Tak se rozveď.
Přesně tak...
Ne...
Miluji ji.
Můj syn dospívá.
Vasilek.
A já se nudil.
Takže jsem tak trochu na dovolené.
No u nás v Moskvě je to snazší.
Nudím se, tak si najdu druhou.
Nerozumím tomu, zdá se mi to?
Hej, chlape!
Co jsi zač, moskal?
No jo.
- Sláva Ukrajině! - Sláva hrdinům!
Sláva hrdinům.
Podívejte se na toho parchanta!
Chlapi, slyšeli jste to?
Nepotřebujeme tu žádné další moskaly!
Co tady všichni chcete?
Chcete medem pomazat, nebo co?
- Na co tak čumíš? - No tak, Grišo.
Igor je normální chlap.
Je s námi.
Za svobodu.
Co takhle čaj?
- Vše v pořádku? - V pořádku.
Nějaké zprávy z hranic?
Moc novinek není.
V noci jsme zkoušeli přesvědčit pohraničníky, aby základnu opustili.
Jsou tam pevně usazeni.
Musíme na ně působit přesvědčivěji nebo tak nějak.
Zkusíme to.
Poslyš, mám zprávu, že někteří důstojníci
dávají dohromady skupinu, která nám pomůže.
Rád bych věděl kdo. Nic jsi neslyšel?
Ne.
Dobře, jdu na úřad podat hlášení.
Vedení je v prdeli, tak nám nikoho nepošlou.
Vyřeš otázku hranic - to je hlavní úkol.
L
LU
LUH
LUHA
LUHAŇ
LUHAŇS
LUHAŇSK
LUHAŇSKÝ
LUHAŇSKÝ S
LUHAŇSKÝ ST
LUHAŇSKÝ STÁ
LUHAŇSKÝ STÁT
LUHAŇSKÝ STÁTN
LUHAŇSKÝ STÁTNÍ
LUHAŇSKÝ STÁTNÍ Ú
LUHAŇSKÝ STÁTNÍ ÚŘ
LUHAŇSKÝ STÁTNÍ ÚŘA
LUHAŇSKÝ STÁTNÍ ÚŘAD
2
LUHAŇSKÝ STÁTNÍ ÚŘAD 2 Č
LUHAŇSKÝ STÁTNÍ ÚŘAD 2 ČE
LUHAŇSKÝ STÁTNÍ ÚŘAD 2 ČER
LUHAŇSKÝ STÁTNÍ ÚŘAD 2 ČERV
LUHAŇSKÝ STÁTNÍ ÚŘAD 2 ČERVN
LUHAŇSKÝ STÁTNÍ ÚŘAD 2 ČERVNA
LUHAŇSKÝ STÁTNÍ ÚŘAD 2 ČERVNA 2
LUHAŇSKÝ STÁTNÍ ÚŘAD 2 ČERVNA 20
LUHAŇSKÝ STÁTNÍ ÚŘAD 2 ČERVNA 201
LUHAŇSKÝ STÁTNÍ ÚŘAD 2 ČERVNA 2014
- Neviděl jste syna? - Neviděl!
Semo!
Viděli jste Gricaje?
Gricaji...
Semo!
Semo! Kde jsi!
Pavle Sergejeviči...
Tak jak?
Semo!
Kde jsi!
Ještě...žiji...
Kdo to jede?
Kdo jste?
Dobrý večer, pánové.
Zabloudili jsme,
chceme do Luhaňska.
Máte doklady?
Hned, hned.
- Zkontrolujte kufr. - Otevřete kufr!
- Nic tam není. - Jasně.
Tady.
Zůstaň v klidu.
Podívejte se.
Nic tam není.
A on tomu nevěřil.
Ticho, ticho, ticho...
Vezmu si samopal, jo?
- Vezměte. - Jen nekřičte.
- Nebudu. - Nemám rád hluk.
Kdo jste?
- Jsme dobrovolníci. - Kdo?
Dobrovolníci.
Komsomolci, do prdele.
Komsomolci, dobrovolníci...
Slyším soudruhu podplukovníku, ano.
Uděláme.
Žádný problém.
Přesně tak.
Zítra se s bojovníkama přesunete do Sčasti.
Musíme zjistit, co separatisté chystají.
Objevují se zprávy, že tam budují opevnění.
Takže mi navrhuješ, abych si vybral zelenáče na procházku po bojišti?
Chápu to správně?
- Ještě se nenaučili držet samopal. - Takže, Lecho!
To je otázka na tebe.
Vždyť jsi je to učil, ne?
Myslíš si, že můžeš vycvičit bojovníka za dva dny?
Dobře, nevysírej.
Zjisti situaci, to je vše.
Dám ti minomet.
Abys tam tak nevysíral.
Veliteli!
Promiňte.
Stanoviště bylo napadeno.
Všechny chlapi podřezali.
Sebrali samopaly.
Veliteli. Našli jsme je. Jedou k vám.
Bacha!
Dej mu! Dej mu!
Střílej, střílej!
Do prdele!
Dělej, dělej!
Šulgo, podívej!
Jeď doprava!
Jeď!
Dost, dost!
Stačí, chlapi, vzdávám se!
Na kolena, zmrde! Na kolena!
Koho to tady máme? Seňo, zbláznil ses?
Máš před sebou ještě tři roky.
Známý?
Spletl si mě z někým.
Jak se má Pavel Sergejevič?
Bude v pořádku.
Otřes mozku a střepiny.
Ještě budeš?
Vezmu si je s sebou.
Celou noc jsem probděla u Káti.
Probudí se a pláče.
Ptá se, kdy přijde maminka a tatínek.
Nevím, co mám odpovědět.
Vlade.
Musíme odsud odjet.
Nino, pojedeme, jak bude možnost.
Já to chápu,
ale musí existovat
i jiné možnosti.
Jak dlouho tu budeme sedět?
Týden? Měsíc? Rok?
Co když se něco stane?
Vše bude v pořádku.
Jsi si jistý?
Brzy odjedeme.
Kdy?
Brzy.
- Tati! - Jo.
Chci s tebou mluvit.
- No? - Rozhodl jsem se.
Co ses rozhodl?
Zůstávám tady.
- Zatím se nikam nechystáme. - Ale pojedete.
Jakmile se hranice otevřou, odjedete.
A já zůstávám.
- Podívej, Iljucho... - Já už tě nechci poslouchat.
- A to proč? - Protože.
Myslím, že člověk by měl svou zemi bránit, ne utíkat.
Jsi mladý,
ničemu nerozumíš.
Jistě, jak bych mohl...
Nejprve...
musíš chránit to, na čem ti záleží.
V první řadě je to rodina.
Pro mě jsi rodina ty a máma.
Rozumíš?
Chápu.
A ostatní jsou nic.
Ne každý má štěstí, že má ve Voroněži známé.
Pokud zemřou, zemřou. Žádná lítost. Ano?
Chceš zůstat?
Zůstaň.
Jsi dospělý, že?
Rozhoduj se sám.
Ano?
Stůj.
Nedíváš se často na válečné filmy?
Víš, co to je?
To není romantika, to není hrdinství, Iljucho!
Válka je děsivá!
Děsivé není to, že tě zraní nebo zabijí.
Zraníš se, bude to bolet, ale to není děsivé.
Zabijí tě, nic nepochopíš!
Děsivé je, když před tebou zabíjejí ostatní!
A ty nemůžeš nijak pomoci, to je na tom to děsivé.
Na to se nedá zvyknout!
Jasné?!
Mám směnu.
Z krásné dálky slyším hlas
Hlas rána ve stříbrné rose
Zařaď se.
Ediku, zařaď se.
Slyším hlas a cesta mě láká
Točí se mi hlava, jak v dětství na kolotoči
Drahé milované děti, v mých očích není žádný záblesk.
Chápete, o čem zpíváme, že?
Tahle píseň je takový sen.
Zapomeňme na všechno, co se děje kolem nás
a pojďme společně snít.
Ediku, musíš vydávat zvuk.
Musíme vydávat zvuk všem,
posluchačům.
Tak mi to dejte.
Trochu pro sebe,
pro nás.
Ano?
A teď znovu!
Překrásná dálka Nebuď ke mně ta zkrátka
Tak, tak.
Nebuď ke mně tak zkrátka Tak zkrátka
Z čistého zdroje do překrásné dálky
Do překrásné dálky se já vydávám
- Vlade, měl bys být v autě! - A já...
- Rome, vezmi si Vlada. - Rychle.
Ošetřete rány.
Stasi, se mnou!
Kampak?
- Jsem uprostřed hodiny. - Posaďte se, prosím.
Nerozumíte tomu, čekají na mě studenti. Dovolte mi...
Posaďte se, prosím!
Vaši studenti...
jsou mrtví.
Vlade, běž zpátky, prosím.
Co to je? Nějaká hloupost? Jak mohli zemřít?
Mrtví?
Jak je...
Jak...
Jednu věc nechápu.
Proč ostřelují osady?
Kromě obyvatel tam nikdo není.
To je jejich taktika.
Mučení civilního obyvatelstva,
aby se obrátilo proti nám.
Jako za Velké vlastenecké války, vypálit vesnici,
aby nepomáhali partyzánům.
Jo, to je hnusná prasárna.
Někomu válka a jiným rodná země.
A co hranice?
Pracujeme. Říkal jsem,
vyřešíme otázku hranic, okamžitě odejdete.
Ahoj.
Odkud jsi přišla, kámoško?
Viděl jsem ji ještě v Kyjevě.
Těsně předtím, než jsem tady přijel.
Přijela za vámi až z Kyjeva?
Ne, mám z Afghánistánu takovou předtuchu.
Pokud před bojem vidím bílého psa,
bude to v pořádku.
Ale pouze bílého.
Dobře.
Promiňte, nejste Pavel Sergejevič?
Ano jsem. Je něco špatně?
Rád bych věděl, zda se můžu přidat k domobraně.
Já také.
Vašeho zájmu si vážíme.
Ale vám je kolik, 70 let?
A váš zrak je někde kolem minus 5, minus 7?
Na tom nezáleží.
- A tobě je 17 let? - 18.
Podívejte, opravdu si vážím vaší snahy pomoci.
Ale oba máte velkou šanci, jak se říká,
zemřít statečně v první bitvě.
A já nepotřebuji žádné zbytečné oběti.
Vraťte se domů ke své rodině.
- Už nemám žádnou rodinu. - Poslyšte.
Opravdu si myslíte, že máte právo
rozhodovat,
kdo smí bránit svou zemi a kdo ne?
Argument.
Odůvodněný.
- Pojďte. - Jsem dobrý kuchař.
Výstřel!
Připraveno. Jedna minuta do výstřelu.
Nový.
Výstřel!
Valjo! Valjonko!
Valjo!
Moje dcera!
Valjo! Valjonko!
Proboha, promiňte.
Potřebuji vaši pomoc.
Syna mi tam zbili.
- Tady už nikomu nepomůžeš. - Ale oni potřebují pomoct.
Pojďme.
Ukážu vám to.
Valjo!
- Proč jste nevolala záchranku? - Já...
mám rozbitý telefon.
Kdo tě mučil?
Nechte mě!
To je v pořádku,
uklidni se.
Co se děje, bratře?
To já...
To vše kvůli mně.
Je pryč už čtrnáct dní.
Myslela jsem, že je konec.
A dnes se vrátil.
Musí do nemocnice v Luhaňsku.
Drželi ho v kleci.
Ptali se na separatisty.
Ptám se, jací separatisté? My tady žijeme.
Říkala jsem ti,
ať si tu stuhu sundáš.
A on říká: "Dědové s ní bojovali,
a já s ní taky půjdu."
Nemohl jsem.
Řekl jsem jim, že nic nevím.
A oni mi nevěřili.
Jen jsem jim řekl, ať mě pustí.
Jedeme.
Nikam ho nepustím.
Zůstane tady.
Sama si ho vyléčím.
Budu klidnější.
M
MĚ
MĚS
MĚST
MĚSTO
MĚSTO S
MĚSTO SČ
MĚSTO SČA
MĚSTO SČAS
MĚSTO SČAST
MĚSTO SČASTĚ
MĚSTO SČASTĚ,
MĚSTO SČASTĚ, L
MĚSTO SČASTĚ, LU
MĚSTO SČASTĚ, LUH
MĚSTO SČASTĚ, LUHA
MĚSTO SČASTĚ, LUHAŇ
MĚSTO SČASTĚ, LUHAŇS
MĚSTO SČASTĚ, LUHAŇSK
MĚSTO SČASTĚ, LUHAŇSKÁ
MĚSTO SČASTĚ, LUHAŇSKÁ O
MĚSTO SČASTĚ, LUHAŇSKÁ OB
MĚSTO SČASTĚ, LUHAŇSKÁ OBL
MĚSTO SČASTĚ, LUHAŇSKÁ OBLA
MĚSTO SČASTĚ, LUHAŇSKÁ OBLAS
MĚSTO SČASTĚ, LUHAŇSKÁ OBLAST
Č
MĚSTO SČASTĚ, LUHAŇSKÁ OBLAST ČE
MĚSTO SČASTĚ, LUHAŇSKÁ OBLAST ČER
MĚSTO SČASTĚ, LUHAŇSKÁ OBLAST ČERV
MĚSTO SČASTĚ, LUHAŇSKÁ OBLAST ČERVE
MĚSTO SČASTĚ, LUHAŇSKÁ OBLAST ČERVEN
MĚSTO SČASTĚ, LUHAŇSKÁ OBLAST ČERVEN 2
MĚSTO SČASTĚ, LUHAŇSKÁ OBLAST ČERVEN 20
MĚSTO SČASTĚ, LUHAŇSKÁ OBLAST ČERVEN 201
MĚSTO SČASTĚ, LUHAŇSKÁ OBLAST ČERVEN 2014
Veliteli!
Je pryč, nikde není!
Za svou babou utekl.
Je to tvoje vina, ty hajzle!
Co se do mě sereš?
Říkám ti, šel jsem chcát, přijdu a už tam nebyl!
- Co to meleš? - Nechte toho smradi!
Vstaň!
Má nůž.
- Moskale, ty hajzle, možná je to on! - Ticho!
Tady rozhoduji já, kdo je náš a kdo ne.
Za porušení kázně budete potrestáni!
Oba!
Oksano!
Ahoj.
Co tady děláš?
Na návštěvu.
Napsala jsem ti všechno a nechci s tebou komunikovat.
Kvůli čemu?
Škoda, že to sám nechápeš.
Na Majdanu jsme stáli společně. A ty taky.
Protože jsem si myslela, že bychom to mohli změnit, zlepšit.
Pak jsem si uvědomila, že to nebude fungovat.
Poslyš, vyženeme odtud Rusy,
uzavřeme hranice, aby k nám nelezli a vše bude v pořádku.
Ano, samozřejmě.
- Zdravím. - Ahoj.
Žádní Rusové tu nejsou, Olegu!
Žiješ v malém městě a nevíš, co se děje.
Oksano!
Počkej!
Přesouvají sem armádu, zbraně a vybavení.
Oksano, ahoj. Je máma doma?
Ne, má směnu.
Večer za ní zajdu.
Ano, dobře.
Aspoň si poslechni to, co se říká ve zprávách.
A ty by ses měl aspoň podívat z okna.
Kolik ruských vojáků tam vidíš?
Poslali vás sem, abyste jste je v Kyjevě nerušili.
Ti, kdo se tam dostali k moci, vás nepotřebují.
To je vše, běž odsud.
Nikam nejdu.
Zůstanu s tebou.
Šulgu jste chtěli...
Nasrat a ne Šulgu.
Chlebík, ty jsi můj chlebík!
Proč jsi
tak těžký?!
Svoboda!
Tolik...
ke svobodě.
No... mrcho...
Vlade, zastavte.
Co se stalo?
Musím do nemocnice.
Do auta!
Ticho, ticho, ticho.
Je to skrz, kost je nepoškozená.
Díky Bohu!
Kdo to byl?
Potkal jsem několik špatných lidí.
Dobrovolníci z Kyjeva.
Nasrat...
Chtěli mě zabít.
Utekl jsem.
Nemáte třeba nějakou injekci?
Ať se cítím lépe. Znám to.
Jak dlouho jste v systému?
O čem to mluvíte?
O systematickém užívání drog.
A co tohle?
Řidiči, jestli zastavíš, zastřelím tě!
Vytáhni tu stříkačku, děvko! Vím, že ji máš.
Rychle, děvko!
Víš, že to opravdu potřebuji.
Ty mrcho...
Olgo, jsi naživu?
Podej mi ruku.
V pořádku?
Parchanti!
Proč k nám lezete?
Jenom kazíte život.
Kdo k vám leze?
Chcete pomoci, ale nepoděkujete.
Děkujeme.
Zasranej pomocníku...
Teď seš takový
moskevský Rambo!
A když to začne, jsi první, kdo se podělá a běží za mámou.
Poslyš.
Co zkusit, kdo bude první?
Rambo!
Víš, co si myslím?
Až to všechno skončí,
zůstaneme tady.
Chtěl jsi do Evropy, ne?
Přemýšlel jsem, tam není co.
Chci být s tebou.
Ani v Evropě není štěstí.
Řekněte mi,
jste idioti?
O co jde?
No, trochu jsme si zastříleli. Je vám líto pár skořápek?
Je mi líto tvých rodičů!
Že z jejich syna vyrostl debil!
Ticho, ticho, veliteli!
Proč na nás křičíte?
Sedíme tu už celé dny a neděláme ani hovno!
My jsme sem přišli bojovat.
A místo toho tady leštíme jen zbraně
a myjeme posrané auta.
Oba se zítra vracíte do Kyjeva.
Dobojovali jste.
Takže ty s těmi tvými jste potichu rabovali?
Ne.
Proč rabovat?
Sami to přinesli.
Řekli, berte si, prosím...
Není svět bez dobrých lidí, že?
Chápeš to, že?
Proč jsi zabil sanitáře?
Náhodně.
Škoda chlapce,
byl mladý.
Nevím, co s tebou dělat.
Žeko, rozvaž mu ruce.
No tak, no tak. Vidíš,
není mu dobře.
Nejsme přece zvířata.
Zatím seď
rozhodneme, co s tebou uděláme.
Kde se setkal s našimi kyjevskými přáteli?
Myslím, že blízko Solněčného.
30 kilometrů od Sčasťa?
Takže jsou vybíráni?
Co ty zmrde,
nechceš umřít?
Sám ses rozhodl.
Ať si pro tu sračku přijede pohřebák.
Chlapi, za mnou.
Žeko!
Šachtere!
Máš levé křídlo, ty pravé. Vpřed!
Dobře!
Za mnou!
Do prdele!
Nepřítel na třetím, nepřítel!
Granátník! Kulomet v okně, makej!
Kryjeme!
RPG!
Mina!
Všichni vpřed! Během!
Chlapi! Dělejte, dělejte!
Šachtere, rychleji!
Žeko!
Jdeme!
Na místa, držím levou!
Veliteli! Berkut na místech!
No do prdele!
Kam?
Raději nevstávej, chlapče.
Nedělej to.
Lež, zmrde!
Lež!
Psi...
Zaseklo se to...
Vypadni odsud!
Pojď sem.
Vidíš cíl?
- Ano. - Do práce.
Co ty tady?
Co je ti do toho?
Co tady děláš?
Jdu k Pavlovi Sergejevičovi se přihlásit do domobrany.
Chápu.
- Máma to neví, že ne? - Co s tím máma?
Tak jedeme.
- Nikam nejedu. - Chceš Pavla Sergejeviče?
Právě jsme na cestě za ním. Jedeme!
Tady je Ilja, můj syn. Jede s námi.
Zavolej mámě! Řekni, že jsi se mnou!
Promiňte, neviděli jste mou knihu?
Ten starý blázen! Ztratil knihu.
Teď máme minomet.
Co udělat se zraněnými dobrovolníky?
Vynulovat.
Dělám si legraci.
Vezmi je do nemocnice.
Vyřešíme to později.
Dobře.
Dívej se, dívej.
Páni, ty nám chceš pomoct?
Správně, proč sedět s mamkou?
Poprvé jsem to měl taky tak.
- Nevadí, zvykneš si. - Doufám, že ne.
Veliteli!
Našel jsem ještě jednoho.
Ošetřili jste rány?
Odveď ho.
Vlade,
jedeme.
Jdi!
Igor Sergejevič Burov.
Moskva?!
Tekstilšikova 31.
Denisko,
byl jsi v Moskvě?
Ne.
Já jsem byl. Ano.
S manželkou na dovolené.
Prošli jsme se po Rudém náměstí.
Šli jsme do CUMu.
- Do GUMu. - Taky do BDNCH.
Manželce se to tehdy moc líbilo.
Tohle je život, říkala!
Opravdový! A tady není žádná perspektiva.
Ano...
Co stojíš, posaď se.
Zkrátka odešla.
Tady vidíš, jak to dopadne.
Každý, kdo je chytřejší, se odtud stěhuje do Moskvy.
A ty opačně.
Co se ti tam nelíbilo?
Já...
tě chci jen pochopit.
Přijel si do Kyjeva.
No...
Poskákal tam spolu s ostatními.
Zapálil pneumatiky.
Do této chvíle ti nějak rozumím.
Ale proč bys proboha bral do ruky samopal?
Rád zabíjíš lidi nebo co?
A já ti to řeknu.
Jsi obyčejný sráč.
Myslíš si, budu mít zbraň, budu chlapem?
Ne.
Teď jsi jen sráč se samopalem.
Polina Maksimovna Stěpančuková.
29 let, tvoje žena.
Artem Grigorjevič, tvůj syn.
Registrován v obci Gorskoe v Nikolajevském okrese.
Lvovská oblast.
Chtěl ses podívat do Kyjeva?
Na Majdanu je větší zábava, než s rodinou?
Neměl jsi je tam nechávat.
Poslal jsem tam své muže.
Na co se díváš?
Už nemáš rodinu.
Tvoje žena byla znásilněna a ubodána.
Artem byl také zabit.
Podřízli mu hrdlo.
Nevěříš mi?
Chceš vidět fotku?
Ty hajzle...
Zasraná vyžírko...
Sednout!
Volali jsme tvoji manžele a ptali se na tebe.
Oni tě tam tak vyhlížejí...
Tvoje rodina je v pořádku.
Ale ty naše ne.
My jsme nepřišli za tebou,
ale ty za námi.
Proč?
To jsem vůbec netušil.
Tehdy jsi byl úplně jiný.
Nechci na to vzpomínat.
Musíš mít rodinu?
Mám.
Ženu a syna.
A žena musí být dobrá kuchařka?
A syn...
...má velmi rád tatínka?
A to je skvělé.
Najednou přišla válka v nevhodnou dobu, že?
Válka je vždycky špatně načasovaná.
Bránil jsi města,
dobýval výšiny.
Byl jsi jeden z nejlepších.
Jenže kdy to bylo?
Teď je lepší zůstat stranou.
Je to tak klidnější.
- S kým válčíš, Lecho? - Co?
S kým bojuješ?
Ach...
ano, ano...
Řekni mi, že tu nejsou žádná ruská vojska.
A opravdu žádné nejsou.
Ale vy jste.
Když jsme se spolu v roce 99 potkali v Kyjevě,
už tehdy jsem věděl,
že ty potřebuješ s někým bojovat.
Tolik let uplynulo, co jsme přišli z Afgánu.
A ty jsi tam zůstal.
Vzpomínáš pod Gardezem?
Saška...
Oleg...
Paša...
Dodnes se mi o nich zdá.
To je válka, Vladiku.
- To se ve válce stává. - A já už nechci, aby to tak bylo!
Rozumíš?
Chci, aby se moje rodina nikdy nedozvěděla, že takhle to chodí.
- Ne každý má takové štěstí na rodinu! - A mně se poštěstilo.
Poštěstilo, Lecho.
Tati...
Pojeďme domů.
Pojeďme.
Hni se!
Netlačte mě.
Tak co, občané dobrovolníci?
Jak se říká, po válečném právu.
Žeko, bratrské srdce,
jen tě moc prosím, odvez je někam daleko.
Nech je jít svou cestou.
Abych je už nikdy neviděl!
Kote, vezmi je do auta.
Pojď, jdeme. Běž, běž, běž!
Jste laskavý, Pavle Sergejeviči.
Co dělat s takovými idioty?
Zastřelit je, co?
To není správné, Žeko.
Všechno je špatně.
Jak to jde?
Kaťuše, proč máš černé slunce?
Nevím.
Natři ho na žluto.
Ahoj, mami.
- Víš co... - Promiň, není mi dobře.
Promluvíme si později.
A ty se cítíš normálně?
Vše v pořádku?
Už to není malý chlapec, je to velký chlap.
A tak ses rozhodl mu ukázat, jak lidé umírají?
Tak proč mu nedat samopal?
Naučit ho střílet? Ty to umíš.
To by měl umět taky, ne?
- Dost, to stačí! - Co stačí?!
Je to náš syn, chápeš, náš!
Ne tvůj!
Teto Nino, prosím, nenadávejte.
Káťo, zavři dveře.
Kaťuško, pojďme, tady je dospělácký rozhovor.
Pojďme si kreslit.
Jsem unavená.
Jsem velmi unavená...
Nino...
Stačí, stačí.
Ven!
Konečná.
Tak co,
lidičky?
Není třeba k nám lézt.
Řekněte to svým.
Není třeba.
Zasraní zmrdi!
Nemáme k nim lézt, co?
Kdo jste vlastně?
Hornický dobytek.
Proč jsi nic neřekl?
- Proč jsi jim to neřekl hned? - Ještě jim to řeknu!
Uvidíme se.
Kam jdeš?
Domů!
Mami, ano,
ahoj.
To jsem já, já. Půjčil jsem si telefon.
Ano, vše je v pořádku.
Vše je v pořádku.
Brzy budu doma.
Uklidni se. Vše je v pořádku, mami.
Ano.
Ano, ano. Je konec, neplač.
Brzy budu doma.
Dávku tramadolu.
- Máš? - Ano.
Stasi ambu!
Adrenalin je připraven!
- Pospěšte si! - Rychle, rychle.
Říkala jsem ti, uprav se.
Jste unavení?
Teď zastavíme před obchodem, koupíme vodu. Zastavíš?
Říkal jsem, že zastavíme.
Zvednout!
Mami, kde je Voloďka?
Mám pomoc?
No tak, dělej!
Chlapci, pomozte převézt zraněného na operační sál.
Pomozte.
No tak, nestůj a pomáhej.
Raz, dva, tři!
- Jedeme! - Pospěšte si, pospěšte si.
Dej mi odpálit.
Taky mám syna.
Daňka.
V březnu mu bylo 15 let.
Pravda...
...nechce se mnou mluvit.
S jeho matkou jsem se kdysi dávno rozvedl, nevyšlo to.
A pak...
...nějak...
to nevyšlo.
Máš pravdu.
V mém klidném životě mi to nefungovalo.
Je mnoho obětí?
Rodina cestovala autem, čtyři lidé, všichni mrtví.
Kolemjdoucí byli zasaženi střepinami, osm lidí,
čtyři těžce.
Co to dělají, zmrdi, jsme jedna země.
Ano.
Hned tam budu.
Kdyby něco, jsem na velitelství.
Pašo!
Ten soudruh mi chce pomáhat.
Ty si umíš vybírat soudruhy.
Sloužil jsme s ním v Afgánu.
Pokud chce, ať pomůže.
Boňo, jsi ten nejlepší, chápeš?
Nikdy tě neopustím.
Žulko!
- Kam jdeš, Káťo? - Tam je Žulka, hned přijdu!
Kam se chystáš?
Nikdy nevíš.
Zbraně musí být v pořádku.
Žulko!
A ještě mě strýček Paša,
tedy Pavel Sergejevič, vezme do domobrany.
Brzy mi bude 18 let.
To si vymýšlíš.
Domobranec...
Proč, jsem muž, musím všechny chránit.
A mimochodem i tebe.
Žulko!
Žulko, stůj!
Výstřel!
Pomozte!
Podle zvuku jsem poznal, že to byl minometný náboj.
Parchanti!
Telefon volaného účastníka je vypnutý nebo je mimo...
Daňka
Děťátko!
Vylekala ses?
Usnula.
Víš...
...celý život jsem chtěl na válku zapomenout.
Vypustit to z hlavy, jako by se nic nestalo.
Nefungovalo to.
Já půjdu.
Děkuji ti.
Zůstaň.
Kam půjdeš?
Ustelu ti vedle v pokoji.
Dej mi samopal.
Rozhodl ses jít s námi?
Na to už je trochu pozdě, bratře srdce.
Mám 500 bojovníků.
A proti nám ukrajinská armáda.
Sám víš, to nejsou dobrovolníci.
Jedná se o tanky, letectvo, dělostřelectvo.
Když půjdeš proti tanku se samopalem,
tak je to stejné, jak s holým zadkem.
A ti bývalí důstojníci jsou...
Říkal jsi, že se dávají dohromady.
Nesmysl, fámy, žádní bývalí důstojníci neexistují,
a nikdo nám nepomůže.
Pavle Sergejeviči, přišly nějaké informace.
Povídej, Žeko, jsme tu všichni přátelé.
Kyjev posiluje svoje.
Posílá tři letadla s výsadkem a těžkou techniku.
To je to, o čem mluvím.
Ale tohle vypadá, že to budeme muset zabalit.
Co tak uspořádat přivítání?
Navrhuješ, abychom si vzali letiště?
Sedí tam 200 vojáků BSU.
Bojujeme s nimi už měsíc, ale nemůžeme je vykouřit.
Co kdybychom vyzkoušeli něco jiného?
D
DN
DNĚ
DNĚP
DNĚPR
DNĚPRO
DNĚPROP
DNĚPROPE
DNĚPROPET
DNĚPROPETR
DNĚPROPETRO
DNĚPROPETROV
DNĚPROPETROVS
DNĚPROPETROVSK
1
DNĚPROPETROVSK 13
DNĚPROPETROVSK 13.
DNĚPROPETROVSK 13. Č
DNĚPROPETROVSK 13. ČE
DNĚPROPETROVSK 13. ČER
DNĚPROPETROVSK 13. ČERV
DNĚPROPETROVSK 13. ČERVN
DNĚPROPETROVSK 13. ČERVNA
DNĚPROPETROVSK 13. ČERVNA 2
DNĚPROPETROVSK 13. ČERVNA 20
DNĚPROPETROVSK 13. ČERVNA 201
DNĚPROPETROVSK 13. ČERVNA 2014
To jsem rád, příteli, že jsi poslechl mou radu,
ačkoli jsem nevymyslel nic nového.
Tuhle strategii tady Němci používali už v roce 42.
I my jsme ji využili v různých zemí. Je to jednoduché a účinné.
Proč plýtvat silami a energií
na přímé střety s ozbrojenými povstalci,
jak jsi původně navrhoval?
To je riziko,
to je vysoké procento ztrát.
Počet personálu a zbraní je neudržitelný.
Mnohem jednodušší je, jak říkáme v byznyse,
vše co nejvíc outsourcovat.
Rukama druhých!
Ano.
Rozhodně.
Podívejte,
v místních obyvatelích jste vyvolali hrůzu.
Mají strach. Nejsou připraveni k odporu.
Takže jste ten problém vyřešili prakticky beze ztrát.
No, a s těmi, kteří nejsou připraveni složit zbraně,
s těmi si poradí naši odborníci.
Jsem si jistý, že tito lidé naše problémy vyřeší v co nejkratší době.
Chystáme se zasáhnout srdce našeho nepřítele.
Kde to vůbec nečekají.
A nebojte se, pomůžu vám to vyřešit.
Ale v historii se vítězem stanete vy.
"Dněpr" skupině "101" - vzlet!
Na startu je vítr 90 stupňů, pět metrů.
Skupině "101" - vzlet!
"101", odlétám se skupinou.
Vezměte si ji. To není žádná zbraň.
Kde jste ji vzali?
Odkud je, tam už není.
- Chomáku, vezmi kulomet. - Ne, vážně, veliteli?
Vážně.
Ve vojenském muzeu, věřil bys?
Víš, jak s tím pracovat?
Ano, jednou při nouzové situaci.
- A to bylo kdy? - Ale ruce si to pamatují.
Klid, klid, příteli.
Máme velkou misi.
Společně učiníme vaši zemi svobodnou a demokratickou.
"Lugaňská věž".
"101" dálková.
Podvozek uvolněn,
mechanizace dokončena.
Vidím dráhu,
přistání skupiny.
Vítr má 260 stupňů, čtyři metry.
Týmu "101", máte povolení k přistání.
"101." skupině bylo povoleno přistát.
To je můj pradědeček, byl ve válce.
Nerozumím tomu.
Můj pradědeček tu byl už v roce 42.
Tady je na fotografii.
Přinutil je poslouchat Velké Německo.
Ale neměl čas dělat to, co chtěl.
- Takže teď je to na mně. - Nerozumím tomu.
U nás v Kanadě žije mnoho Ukrajinců, ale já jsem tu nikdy nebyl.
Nyní se s nimi můžeš lépe seznámit.
Víš, co tím myslím?
Škoda, zákusky nejsou.
Byl by mrtvý Rus dobrý jako předkrm?
No dobře. Zítra budeš mít spoustu zákusků.
Pak si myslím, že jsme si vzali málo whisky.
Více whisky!
Whisky! Whisky! Whisky!
To je zatraceně dobrá společnost.
Ticho!
Dobře.
Letí!
- Cedoji, co máš? - Otáčím se!
Nestihnu to.
"101.", náměr tři, přímo pod dvacítkou, pozorování palebného stanoviště.
Jsme ostřelováni ze země.
"101", obdržel jsem informaci.
Zvládneme to.
"101", pokračuji dál.
"101", dráha volná.
Druhý letí, chlapi!
- Do práce! - To je on, ty hajzle!
Ano!
Sakra!
Zatraceně!
Sakra!
Musíme podat zprávu do Washingtonu.
Bastardi.
Výborně!
Můžeme, když chceme!
Třetí letí, veliteli!
Pozoruji záblesk v okolí blízkého východu.
"102" sestřelen. Jdu přímo na odletovou dráhu.
Říkal jsem vám, že nás Bůh potrestá.
Potrestá.
Třetí letí!
- Hej, hej, kam tak daleko? - Utíká, parchant!
Žeko, ty víš, jak mě překvapit.
Posaď se.
O tvých výkonech se píše ve všech zprávách.
Tak to děláme.
Věděl jsi, že tucet zemí kvůli tomu vyhlásilo smutek?
- Proč tomu tak je? - Protože...
v letadle byli žoldáci: Poláci, Baltové, Britové,
podobně jako Američané a Kanaďané.
Tak jsme ty zmrdy pěkně přivítali.
S ohňostrojem.
Denisi!
- Pomoz. - Hned.
Teď!
Kam s tím?
Sem.
Vjačeslave Andrejeviči, chtěl jsem se zeptat,
co to je za knihu?
Denisi, pro mě to vlastně není kniha.
To...
ukážu ti to později...
RSZO, dobrá práce. Vše čisté, můžete vyrazit.
Vyrážíme!
S Bohem.
Váš bojový úkol: připojit se k naší skupině
bránící letiště v Luhaňsku.
Separatisté sestřelili naše letadlo, na které jsme velmi čekali.
Za to jim musíme udělat peklo,
ale v případě nouze však musíte evakuovat naše trumfové eso,
generála ze spřátelené země.
Rozumím.
Do práce!
Sólo na trubku!
"7" všem, připravte se.
Do práce!
Kryj mě!
Mám tě!
- Jdu! - Mám tě!
Škoda těch chlapů.
Zemřeli zbytečně.
Jak mohl střílet s takovým zrakem?
Učitel, že?
V klidu.
Kdo jste?
Buďte v klidu, přátelé.
Trochu vám pomáháme. Pokud vám to nevadí.
Když nám pomáháte, neodmítneme vás.
Poslyšte.
Dva kilometry odtud jsme zastavili kolonu, mířila k Luhaňsku.
Teď máte obrněná auta. Vezměte si je.
Za mnou!
Poslouchej, bratrské srdce, můžeme vám s něčím pomoc?
My máme všechno.
Vzal jsem si knížku,
přečtu si ji ve volnu.
RICHARD VÁGNER VYBRANÉ PRÁCE
www.titulky.com