Upozornenie: Zobrazuje sa fajčenie cigariet.
Tu v Kyjeve sa za posledné dni
Majdan - námestie nezávislosti -
premenil na plnokrvnú vojnovú zónu.
Vyskytuje sa čoraz viac stretov v ukrajinskom hlavnom meste.
Niet žiadnych pochýb, že snajperi
sú v akcii. Napočítal som desať tiel.
Janukovič: Ešte aj dnes nevieme,
kto tých ľudí zastrelil, to je problém.
Teraz na sklonku občianskej vojny
je zatiaľ minimálne 70 mŕtvych
a ich počet rastie.
Zacharčenko: Tieto technológie -
opakujem, že žiadna krajina nie je pred nimi v bezpečí.
To, čo sme tu dnes videli, bola revolúcia.
Sláva Ukrajine!
Putin: Chcete vedieť, čo sa deje na Ukrajine?
Nulandová: Minuli sme vyše 5 miliárd dolárov na pomoc Ukrajine.
Vo veľkej politike
nech už hovoria o čomkoľvek
rozprávajú o peniazoch.
Oliver Stone: NATO sa rozšírilo o 13 krajín
až k hraniciam Ruska. 13 krajín.
Treba sa sústrediť na to, aby sa tejto kríze
neumožnilo premeniť na veľkú vojnu
medzi Ukrajinou a Ruskom.
Janukovič: Je to nebezpečná téma.
Bavíme sa o vojne.
Dnes by sa nikto nemal cítiť v bezpečí.
Ukrajina.
Starobylá a hrdá krajina
s bohatou históriou
plnou mnohých krás,
hrdinstva a obety.
Ukrajina je hraničnou krajinou,
miestom, kde sa východ stretáva so západom.
Toto je vlajka Ukrajiny.
Modrá predstavuje oblohu,
zlatá zdanlivo nekonečné obilné polia.
Ukrajina je korisťou, ktorú mnohí chceli získať
a pri tomto úsilí sa prelialo množstvo krvi.
Ukrajina bola cestou pre západné krajiny
pri pokuse pokoriť východ
v prvej svetovej vojne
aj v druhej svetovej vojne.
A ukrajinský ľud zakaždým zaplatil
vysokú cenu za tieto veľké mocenské hry.
"História sa neopakuje, no určite sa rýmuje,"
povedal Mark Twain.
Keď sa pozrieme bližšie na históriu Ukrajiny,
môžeme si všimnúť, že mnoho rýmov
je tvorených silnejšími mocnosťami.
Ukrajinci museli byť prefíkaní, aby prežili.
Umenie, v ktorom sa stali časom majstrami,
bolo umenie meniť spojencov.
Uprostred 17. storočia
ukrajinský vodca Bogdan Chmelnitský
porušil prímerie, ktoré mal s Poľskom
a pridal sa k silnejšiemu Rusku.
Už o 50 rokov neskôr,
keď zúrila rusko-švédska vojna,
ďalší ukrajinský vodca Ivan Mazepa
porušil spojenectvo s Ruskom a prešiel k protivníkovi.
Pridal sa k švédskym votrelcom.
Ukrajinskú históriu mnohokrát
písala tretia strana.
V snahe udržať, čo priniesla revolúcia,
Rusko v roku 1918 súhlasilo s ponižujúcim brest-litovským mierom,
ktorý premenil Ukrajinu na nemecký protektorát.
Ďalší historický dokument,
ktorý zmenil osud Ukrajiny,
bol pakt Molotov-Ribbentrop z roku 1939.
Išlo o jednu z mnohých dohôd podpísaných
medzi európskymi krajinami a nastupujúcim Nemeckom.
Pri pokuse ochrániť svoju krajinu
pred prichádzajúcou hrozbou nacizmu
Jozef Stalin vyjednal dohodu
o neútočení s Adolfom Hitlerom.
Zatiaľčo jeden druhému sľúbili mier,
sovietski a nemeckí ministri zahraničia
Molotov a Ribbentrop
rozdelili mapu východnej Európy
na nemecké a sovietske sféry vplyvu.
Hneď ako bol pakt Molotov-Ribbentrop podpísaný,
Poľsko bolo rozdelené
a v septembri 1939
sa východné Poľsko stalo západnou Ukrajinou
a súčasťou rodiny sovietskych republík
a ZSSR.
No dokonca aj toto odvážne rozdelenie krajiny
iba oddialilo vojnu.
Nemecko porušilo svoj sľub ZSSR.
22. júna 1941 Nemecko napadlo ZSSR
a odštartovalo Barbarossu,
najväčšiu vojenskú operáciu v histórii sveta.
Barbarossa smerovala
na Sankt Peterburg, Moskvu a Kyjev v Ukrajine,
na tri ciele veľkého významu.
Ukrajina bola so svojou bohatou krajinou a zdrojmi
dôležitým priemyselným a ekonomickým
zdrojom pre ZSSR.
Odrezať ju od Sovietskeho zväzu
by bolo veľkým úspechom.
Pre väčšinu ľudí v Sovietskom zväze
bola druhá svetová vojna
o boji s votrelcami v ich krajine,
no pre Ukrajinu to nebolo také jednoduché.
Pravdou je, že Ukrajina nebola jednotná.
Keď sa druhá svetová vojna začala,
veľká časť západnej Ukrajiny
vítala nemeckých vojakov
ako osloboditeľov spod nedávno nanútenej
sovietskej nadvlády
a otvorene kolaborovala s Nemcami.
Skutočný rozsah tejto kolaborácie
nebol zverejnený ešte mnoho desaťročí po vojne,
no dnes vieme, že existovali celé divízie
a batalióny
ako SS Galizien, Nachtigal a Roland.
Na začiatku vojny
viac ako 80 000 ľudí z regiónu Galizien
sa stalo dobrovoľníkmi pre SS Galizien,
neskôr známych pre svoje extrémnu krutosť
voči Poliakom, Židom a Rusom
na území Ukrajiny.
Členovia týchto vojenských skupín pochádzali prevažne
z organizácie ukrajinských nacionalistov
OUN
založenej v roku 1929.
Konečným cieľom tejto organizácie bola
etnicky čistá Ukrajina
a teror považovali za prijateľný prostriedok
na dosiahnutie svojich cieľov.
Ich oficiálna zástava bola čierna a červená,
zem a krv.
Ostala v histórii Ukrajiny dlho potom,
ako OUN prestal existovať.
Na začiatku roku 1940
si organizácia ukrajinských nacionalistov
zvolila vlastného vodcu - Stefana Banderu,
silného antisemitu a antikomunistu.
V roku 1941 vyhlásil Ukrajinu za oslobodenú.
Jeho nemeckí spojenci označili takýto akt svojvôle
za neprijateľný a zavreli ho do väzenia
takmer na celú druhú svetovú vojnu.
Aj keď sa Bandera nepodieľal na aktivitách osobne,
úspešne dokázal šíriť svoju ideológiu.
Mnoho nezávislých historikov tvrdí,
že milície OUN zavraždili medzi 150 000
až 200 000 Židov
na ukrajinskom území okupovanom Nemcami
do konca roku 1941.
Najznámejší a najhanebnejší masaker
sa odohral 29. septembra 1941
v Babynom Jare, v Kyjeve.
"Všetci Židáci mesta Kyjev a jeho okolia
sa musia dostaviť v pondelok 29. septembra
do ôsmej hodiny ráno.
Prineste si doklady, peniaze a cennosti
a tiež teplé oblečenie a bielizeň.
Židák, ktorý nesplní tento rozkaz
a nájdu ho inde, bude zastrelený."
Nacisti zabili 33 771 Židov
za asistencie ukrajinskej milície.
Iný odporný masaker uskutočnila
ukrajinská armáda odporu a OUN.
Odohralo sa to na území
Nemeckom okupovanej poľskej Wolyni
a Východnej Galície v rokoch 1943 a1944.
Túto genocídu Poliakov viedol Mykola Lebed.
35 až 60 000 ľudí z Wolyne
a 25 až 40 000 ľudí z Východnej Galície
sa stalo obeťou tejto masívnej operácie,
ktorej cieľom bola etnická čistka.
Keď OUN cítila, že porážka Nemecka je neodvratná,
zradila svojho predošlého spojenca
a začala bojovať proti nemeckým aj sovietskym jednotkám.
V januári 1943
armáda ZSSR začala Nemcov tlačiť
a oslobodzovala jednu časť Ukrajiny za druhou.
Západnú Ukrajinu Nemci držali najdlhšie
a bola napokon oslobodená v októbri 1944.
Banderov gang pokračoval v partizánskom boji
proti sovietom, podnikal krvavé útoky
na ukrajinské dediny a mestá,
zanechávajúc chaos a civilné obete.
Táto vojna pokračovala až do polovice 50-tych rokov,
keď poslední kolaboranti boli odstránení
alebo ušli z krajiny.
7. mája 1945
Nemecko bezpodmienečne kapitulovalo
a Ukrajina ostala súčasťou ZSSR.
Mier po druhej svetovej vojne mal krátku životnosť.
USA a ZSSR,
štáty, ktoré boli spojencami
spolu s Anglickom proti nacistom,
sa neskôr tragicky stali nepriateľmi.
Začala sa studená vojna.
Éra politického a vojenského napätia
medzi USA a ZSSR
trvala takmer 45 rokov,
pričom ľudstvo držala v neustálom ohrození
nukleárnou vojnou.
V tejto bitke USA nespustili
zrak z Ukrajiny pre jej dôležitosť.
Americké spravodajské služby úzko spolupracovali
s ukrajinskými nacionalistickými organizáciami,
ktoré boli cenným zdrojom kontra-špionáže
proti ZSSR.
Nedávno odtajnené dokumenty CIA
preukazujú silné prepojenia medzi americkým spravodajstvom
a ukrajinskými nacionalistami od roku 1946.
Zo správ CIA je zjavné,
že sa nemýlili, čo sa týka povahy ukrajinských nacionalistov
a podpory voči ich lídrovi Stepanovi Banderovi.
Podľa Úradu strategických služieb zo septembra 1945
Bandera si vyslúžil hroznú reputáciu
za nastolenie vlády teroru
počas druhej svetovej vojny.
Po nej Bandera a iní nacionalistickí lídri
utiekli do Európy, kde ich CIA ukryla.
CIA neskôr informovala imigračnú
a naturalizačnú službu, že ukryla
Stepana Banderu a iných Ukrajincov pred sovietmi.
Operácie zahŕňajúce Ukrajincov
pokračovali mnoho rokov.
Norimberské procesy z rokov 1945 a 1946
priviedli politických, ekonomických a vojenských lídrov
fašistického Nemecka k spravodlivosti.
Ukázali celému svetu tvár nacizmu
a zločiny, ktoré spáchali.
No ukrajinskí nacisti boli ušetrení od podobného osudu
a niektorým bola dokonca zabezpečená amnestia od CIA.
Do roku 1951 agentúra ospravedlnila nelegálne
aktivity bezpečnostnej zložky OUN
v mene potrieb pri vedení studenej vojny.
V roku 1949, Mykona Lebed, muž zodpovedný
za hromadné masakry vo Wolyni,
sa presťahoval do USA, kde umrel v roku 1989
bez toho, že by ho niekedy vyšetrovali za zločiny.
Pri ochrane ukrajinského nacionalistu Mykonu Lebeda
CIA zastavila kriminálne vyšetrovanie
imigračného a naturalizačného úradu.
Možno Bandera už nebol pre USA užitočný
alebo KGB prekabátila CIA,
pretože v roku 1959 bol zabitý v Mníchove,
kde sa skrýval pod menom Stepan Popel.
Je férové povedať, že iba obyčajnou zhodou náhod
sa Bandera stal hlavným symbolom
ukrajinského nacionalizmu, pretože nebol
ani jeho jediný, ani najsilnejší vodca.
Dmytro Dontsov bol otcom krajnej pravice,
totalitárskej doktríny na Ukrajine.
Andriy Melnik, vodca ďalšej frakcie OUN.
Roman Šuchevič, vodca ukrajinskej armády odporu
a mnohí ďalší.
Banderova nebezpečná ideológia,
potláčaná sovietskou vládou,
no podporovaná vonkajšími silami,
nebola nikdy úplne odstránená.
Semená ukrajinského nacionalizmu
sa odovzdávali z generácie na generáciu.
Nanešťastie neprešlo veľa rokov,
než znova vyklíčili.
V roku 1954 sa ukrajinské územie opäť rozšírilo,
keď Nikita Chruščov, vodca ZSSR
a aj sám Ukrajinec,
štedro odovzdal región Krym Ukrajine.
Historici budú diskutovať mnoho rokov
o tom, či to bolo legálne, a o 60 rokov neskôr
sa ďalšia séria dramatických udalostí
odohrávala na Kryme.
Oči sveta sú upreté na Ukrajinu
a kríza na Kryme pokračuje.
Niekoľko tuctov dobre ozbrojených ľudí
zajali vládu na Kryme.
Mala by Ukrajina iba pokrčiť plecami
a povedať "okej, Krym je stratený"?
Stará hádka sa znova zopakuje.
Studená vojna pokračovala
a obaja rivali boli posadnutí
zväčšovaním svojej vojenskej kapacity.
Bod obratu prišiel s Perestrojkou,
keď ZSSR dostal nového lídra,
Michaila Gorbačovova uprostred osemdesiatych rokov.
Perestrojka znamená reštrukturalizáciu smerom
k liberalizácii a demokratizácii.
Určite mala pozitívny dopad
na medzinárodnú situáciu.
Zarážajúce novinky z Berlína,
kde nemecké úrady vyhlásili,
že berlínsky múr už nič neznamená.
No vnútri ZSSR
malo oslabovanie kremeľskej moci iné dôsledky.
Ukrajinská nacionalistická politická organizácia
nazývaná Narodnyi ruh alebo Národné hnutie
bola založená v roku 1989.
Černovol: Gratulujem nám všetkým
pri tejto mimoriadnej udalosti, založení nášho hnutia.
Obhajovali nezávislosť Ukrajiny
od ZSSR a stali sa rodiskom
pre mnoho ukrajinských nacionalistických
a neonacistických vodcov.
V roku 1991 jeden z nich, Oleg Ťahnibok,
založil "Slobodu",
radikálnu nacionalistickú stranu,
ktorá otvorene nasledovala staré dobré zásady Banderu.
Ťahnibok: Boli pripravení a bojovali proti Rusom,
proti Nemcom, proti Židákom
a všetkej ostatnej špine, ktorá sa nám pokúšala vziať ukrajinský štát.
"Očistiť Ukrajinu od Židov a Rusov",
"Ukrajina Ukrajincom" a podobne.
Tieto vyjadrenia mu vyniesli 5. miesto
na zozname top 10 antisemitov sveta
podľa Centra Simona Wiesenthala.
Ťahnibok: Sláva Ukrajine! Dav: Sláva hrdinom!
Žiaľ, takéto vyhlásenia pritiahli množstvo nasledovateľov.
Dmitri Jaroš založil ďalšiu krajne pravicovú organizáciu
"Trojzubec" v roku 1994.
V apríli 2013 sa Jaroš stal asistentom poslanca z "Udaru",
strany "Úder", ktorú viedol Vitali Kličko.
Neskôr toho roku založil ďalšiu krajne pravicovú ukrajinskú neonacistickú skupinu
"Pravý sektor".
Andriy Parubiy čoskoro viedol celú armádu
ultranacionalistických bojovníkov
a fakľové pochody opäť
rozžiarili ulice ukrajinských miest.
"Hrdinovia nikdy neumierajú!"
Svet sa drasticky zmenil v auguste 1991,
keď ZSSR de facto prestal existovať
a na svetovej mape sa objavilo mnoho nových politických formácií.
Ukrajina bola jednou z nich.
Po prvý raz v modernej histórii
bola skutočne nezávislá a odkázaná sama na seba.
Červená vlajka nad Kremľom
dnes zišla dole, keď prezident Gorbačov rezignoval,
čím ukončil 70 rokov vlády komunizmu v ZSSR.
Roky nasledujúce po páde ZSSR
boli známe ako bláznivé 90-te
vo všetkých post-sovietskych krajinách.
Zanecháva za sebou 15 nezávislých štátov,
ktoré majú spoločnú iba katastrofálnu ekonomiku
a neistú budúcnosť.
Po plánovanej ekonomike v ZSSR
zmenil voľný trh pravidlá hry.
Rýchlo sa objavili nové podniky
a čoskoro aj prví oligarchovia.
Krajina kedysi bez triedneho rozdielu
sa začala stávať krajinou nerovnosti.
Niekoľko vyvolených sa stalo bohatými,
zatiaľčo ostatní museli bojovať o prežitie.
Putin: Hneď po nadobudnutí nezávislosti
sa začala divoká privatizácia štátneho majetku,
ktorá znížila životnú úroveň ľudí.
A, čo je zaujímavé, nech už mal k moci prísť ktokoľvek,
pre ľudí sa nič nezmenilo.
Neustále prebiehala lúpež na ľuďoch.
Neustála lúpež na ukrajinskom ľude.
Samozrejme, ľudí to prestalo baviť,
táto rastúca korupcia.
Sklamanie ľudí spôsobilo,
že Ukrajina sa stala zraniteľnou voči vonkajším silám
a čoskoro ľudia spoznali novú vojnu,
takú, akú predtým nepoznali - farebné revolúcie.
Protestujúci čelia polícii.
Výsledky volieb sú spochybnené
a oni volajú po nových voľbách.
Za 24 rokov nezávislosti
Ukrajina prešla dvoma revolúciami.
V roku 2004 ľudia vyšli do ulíc Kyjeva
a začali oranžovú revolúciu.
V tom čase sa Ukrajina znova stala bojiskom pre dve sily:
Rusko a západné krajiny.
Konfrontácia dosiahla vrchol počas prezidentských volieb v roku 2004.
Dvaja najhlavnejší kandidáti,
Viktor Juščenko s podporou západu
a na Rusko orientovaný Viktor Janukovič
si takmer narovnako rozdelili hlasy ukrajinského ľudu.
Mimochodom, povedať, že Viktora Juščenka podporoval západ,
nie je prehnané.
Jeho žena Katerina Juščenková
je bývalá úradníčka amerického ministerstva zahr. vecí
a pracovala v Bielom dome počas Reaganovej vlády.
Hlasy sa rozdelili podľa geografického princípu.
Tradične proruská východná Ukrajina
hlasovala za Viktora Janukoviča,
zatiaľčo západná Ukrajina za Viktora Juščenka.
Podľa vyhlásených výsledkov
Viktor Juščenko prehral s Viktorom Janukovičom,
no tisícky ľudí s tým nesúhlasili
a prišli na hlavné námestie v Kyjeve
22. novembra 2004.
Situácia si získala pozornosť médií.
Vládna volebná komisia
ignorovala obvinenia z podvodu a vyhlásila V. Janukoviča za prezidenta.
Medzinárodní politici
ako bývalý sekretár NATO Javier Solana
sa stali častými návštevníkmi Kyjeva
a iniciovali vyjednávania medzi stranami.
Solana: Dúfam, že spoločne
prekonáme toto zložité obdobie.
Výsledky vyjednávaní
sa často dosiahli iba na papieri.
Napríklad Viktor Juščenko nikdy nepovedal svojim podporovateľom,
aby prestali blokovať vládne inštitúcie v centre Kyjeva.
Preto tieto nenásilné protesty trvali mesiac,
počas ktorého boli výsledky predchádzajúcich volieb zrušené
a vyhlásili sa nové voľby.
Dôležitá nuansa:
Len tri mesiace predtým
Viktor Juščenko prekonal mysterióznu
stále nevyšetrenú otravu.
No to mu nezabránilo v tom,
aby vyhral nové voľby.
No ako čoskoro uvidíme,
za jeho víťazstvom bolo oveľa viac
ako len vôľa ľudu.
Táto pokojná revolúcia a jej lídri
boli srdečne vítaní medzinárodnou komunitou.
No eufória netrvala dlho.
Vláda Viktora Juščenka zlyhala pri reformách,
prišla o šancu zriadiť demokraciu
a namiesto toho padla do vnútorných bojov.
Viktor Juščenko nebol zvolený na ďalšie obdobie,
no na konci svojho prezidentského mandátu
mal čas odovzdať posledný dar
svojim podporovateľom zo západnej Ukrajiny.
Juščenko: Na záver by som chcel povedať niečo,
čo ukrajinskí patrioti očakávali mnoho rokov.
Podpísal som dekrét
za nezlomného ducha
a za oddanosť myšlienke
boja za nezávislú Ukrajinu.
Vyhlasujem Stepana Banderu
za národného hrdinu Ukrajiny.
Sláva Ukrajine!
Hrdinský status Stepana Banderu mal krátku životnosť.
V roku 2010 bol za prezidenta zvolený Viktor Janukovič
a tentokrát už medzinárodná komunita
nemala pochybnosti o legitímnosti volieb.
V januári 2011 Viktor Janukovič zrušil Banderovi titul hrdinu.
A po takmer 4 rokoch svojho mandátu
Ukrajinou zatriasla ďalšia revolúcia.
Nanešťastie táto mala od pokojnej ďaleko.
Stone: Mr. Janukovič, som Američan,
som len vonkajší pozorovateľ a je to veľmi komplikované,
ale chcel by som ako filmár
skočiť priamo do akcie
a ísť k momentom v novembri 2013.
Ste prezidentom Ukrajiny už tri roky.
V tomto bode je krajina v zlej ekonomickej kondícii,
s Ruskom máte obchodnú dohodu
a teraz sa snažíte o lepšiu dohodu pri vyjednávaní s EU.
Môžete mi povedať, aké boli vtedy vaše myšlienky?
Janukovič: Skutočne to bolo komplikované obdobie pre Ukrajinu
a potrebovali sme nájsť riešenie pre problémy roku 2013.
V prvom rade sme mali dvoch partnerov:
Spoliehali sme sa na Medzinárodný menový fond,
no ten nám po celý rok navrhoval možnosti, ktoré boli neprijateľné.
Značný rast cien energií pre ľudí, v prvom rade zemný plyn,
čo znamenalo značný nárast výdavkov ľudí,
zatiaľčo ich príjem by ostal na rovnakej úrovni.
S tým sme nechceli súhlasiť.
Navrhli sme inú možnosť a oficiálne nás MMF odmietol v novembri 2013.
Druhou možnosťou bolo Rusko.
Rusko povedalo: "Sme pripravení spolupracovať ako partneri,
ak zoberiete do úvahy naše záujmy."
Putin: Keďže ekonomika Ruska a Ukrajiny
bola zriadená ako jedna,
zrodili sa absolútne unikátne ekonomické vzťahy.
Ruský trh bol úplne otvorený ukrajinským výrobkom
a naše colné hranice s Ukrajinou sú úplne otvorené.
Týmto spôsobom by EU vstúpila na náš trh so svojimi výrobkami bez vyjednávania.
Janukovič: A tak keď sme začali počítať bilanciu,
videli sme, že dohoda pripravená úniou pre Ukrajinu
si vyžaduje veľa ekonomickej straty a kompenzácií
a EU to nechcela kompenzovať
a ruský trh by sa drasticky zredukoval.
Putin: Povedali sme - samozrejme, ak sa Ukrajina rozhodne to urobiť,
potom je to ich rozhodnutie a rešpektujeme ho.
No my nesmieme byť tými, čo to zaplatia.
Janukovič: Naše vyjednávanie s EU
nemalo úspech a to je dôvod,
prečo sme navrhli prestávku.
V Kyjeve sa odohrávajú násilné strety,
kde okolo 100 000 ľudí vyšlo do ulíc,
aby protestovali proti rozhodnutiu vlády
oddialiť podpísanie asociačnej dohody s EU.
Stone: Vitalij, boli ste v tom čase ministrom vnútra Ukrajiny
takže ste v podstate boli hlavou ukrajinskej polície.
Povedzte mi teda váš pohľad na protesty, ktoré sa odohrali od novembra do februára.
Zacharčenko: Mali sme informácie,
že tieto masové protesty boli naplánované
a mali začať v 2015-tom,
no opozícia použila fakt,
že vláda sa rozhodla oddialiť
podpísanie asociačnej dohody s EU.
Arzenij Jaceňuk,
líder opozičného bloku "Otčina".
Oleg Ťahnibok, líder opozičnej
krajne pravicovej strany "Sloboda".
Vitalij Kličko, líder opozičnej strany "Úder".
Vo štvrtok lídri EU a Ukrajiny prehlásili,
že vyjednávania o asociačnej dohode
môžu pokračovať po dvojdňovej konzultácii,
no teraz je asociačná dohoda na stole.
Merkelová: Očakávali sme od vás viac.
Janukovič: Chcem, aby ste ma vypočuli.
Tri a pol roka som na tejto otázke pracoval 1 na 1 proti silnému Rusku.
Pro-EU protesty na uliciach Kyjeva vstupujú do svojho 2. dňa.
K protestujúcim sa teraz pridal líder opozície,
ukrajinský svetový šampión v boxe Vitalij Kličko.
Vyzval protestujúcich, aby pokračovali v tlaku na vládu potom,
čo odmietli podpísať veľkú obchodnú dohodu s EU.
Stone: Na druhý deň ste sa vrátili do Kyjeva
po rozhovore s Merkelovou
a protesty sú v plnom prúde, mám pravdu?
Môžete mi porozprávať o tomto období?
Janukovič: Na začiatku
som bol uzrozumený, že ide o mierovú akciu
a s pokojnými protestujúcimi sa dá vyjednávať
a ja som bol ochotný to urobiť.
Zacharčenko: Keď sa bavíme o protestoch od novembra do februára,
treba do toho zahrnúť aj dynamiku vývoja, ktorá sa udiala predtým.
Na Ukrajine je veľa verejných organizácii, ktoré sú financované zo zahraničia.
Obrovské množstvo novinárov dostáva zahraničné granty.
Robert Perry je investigatívny novinár, ktorý pracuje vo Washingtone, DC.
Je známy za odhalenie Iran-Contras v 80-tych rokoch.
Je zakladateľom consortiumnews.com
a obšírne informoval o kríze na Ukrajine
a o tom, čo za ňou stojí.
Perry: NGO je mimovládna organizácia
a mnohé sú celkom dôveryhodné a majú dobré ciele,
snažia sa pomáhať ľuďom, riešiť problémy s dostupnosťou liekov a vody.
No sú aj také, ktoré sú financované vládnymi službami
a slúžia viac cieľom tej vlády
ako ľuďom, s ktorými majú pracovať.
V osemdesiatych rokoch
sme videli, že CIA
bola veľmi zdiskreditovaná
kvôli škandálom, ktoré boli odhalené v 70-tych rokoch.
CIA 15 rokov tajne financovala
zámorské národné študentské aktivity a asociácie,
no potom sa ukázala celá sieť prienikov CIA.
Perry: Takže keď nastúpila Reaganova administratíva,
mali koncept, že ustúpia od toho,
aby CIA tradičným spôsobom išla do týchto krajín
a platila médiá, NGO a rôzne politické operácie -
to v podstate prešlo pod novú organizáciu
nazvanú Národná nadácia pre demokraciu (NED) vytvorenú v 1983.
A robila to, čo by v podstate robila CIA:
Preniknúť do krajiny, podporovať rôzne politické skupiny,
pripravovať aktivistov, novinárov, obchodné skupiny
a pretláčať záujmy americkej zahraničnej politiky,
niekedy proti záujmom domácej vlády.
Dodávali tiež organizačnú a finančnú podporu
a pomáhali trénovať aktivistov
pri práci s novinármi,
aby boli schopní prezentovať svoje názory najlepším spôsobom.
Pracovali s témami ako napríklad ako si získať popularitu,
ako spraviť veci virálnymi, ako to použiť, aby získali podporu pre svoje ciele.
A podpora bola zaručená.
Mustafa Naem, zakladateľ jedného z nových ukrajinských médií.
Naem: Dobrý večer, alebo skôr dobrú noc.
Public TV veľmi dobre vedela, ako niečo spopularizovať.
Išlo o ich známy post na facebooku 21. novembra 2013,
ktorý viedol k prvému davu na Majdane.
Naem: Napísal som ten post, aby som zistil,
či sú nejakí ochotní ľudia alebo iba rozprávame.
"Ak nečítate noviny, nie ste informovaní.
Ak ich čítate, ste zavádzaní."
Mark Twain
Aby ste boli vypočutí v tomto modernom svete médií a sociálnych sietí,
musíte ich využiť všetky.
Keď sa začali znepokojujúce udalosti euromajdanu 21.11. 2013,
vznikli 3 nové TV stanice
a okamžite si získali veľkú popularitu.
Spilno TV založené 21.11. 2013,
Hromadske TV založené 22.11. 2013,
Espresso TV založené 24.11. 2013,
Všetky vysielali priamo z opozičných protestov.
Tieto stanice sa stali virálnymi.
Otvorene podporovali protestujúcich
a povzbudzovali čoraz viac ľudí, aby prišli na Majdan.
Zacharčenko: Prvé hromadné akcie sa začali 21.11. 2013.
Sprvoti išlo o pokojné akcie,
prichádzalo veľa rôznych ľudí,
mladí aj starí, niektorí si priniesli deti.
Bolo jasné, že dôverujú vláde a polícii.
Chodili voľne a nič nenaznačovalo, že bude proti nim použitá sila.
Takže polícia si robila svoju prácu - ochranu poriadku - bez strelných zbraní,
no už medzi týmito protestujúcimi boli spozorovaní niektorí radikáli.
Boli prepojení na krajne pravicové strany a neonacistické organizácie.
Takže 24.11. uskutočnili prvé agresívne činy.
24.11. sa odohral prvý útok na vládny úrad
a tiež prvý útok na policajtov, ktorí ho chránili.
Druhý útok na ukrajinských poriadkových policajtov
sa odohral 25.11.
Potom prišli známe udalosti z 30.11.
30.11. 2013 sa stal prvým bodom obratu Majdanu.
Hoci boli udalosti tej noci dôkladne medializované,
pravda o tom, čo sa presne stalo, ostáva neistá.
Zacharčenko: Poviem vám, ako osobne vnímam tieto udalosti.
Zavolal mi Popov,
šéf kyjevskej administratívy.
Povedal, že by chcel začať inštalovať ozdoby na vianočný stromček na námestí.
Vysvetlil som mu, že kým sú ľudia na námestí, nemalo by sa to robiť.
Asi o jednej v noci, keď ľudia začali opúšťať námestie,
mal som rozhovor s hlavou ukrajinskej bezpečnostnej služby.
Spýtal som sa ho na názor na súčasnú situáciu a on povedal:
"Myslím, vďaka Bohu, že je koniec. Máme informáciu, že je koniec."
Lebo od 21.11. som doslova žil a spával v mojej kancelárii.
Ak som mal šťastie, že som si mohol pospať pár hodín,
asi o tretej ráno som prišiel domov a nastavil si budík na 6.30.
Hneď ráno som si zapol televízor.
Bol nastavený na kanál 5
a ukazoval veľa sanitiek
a veľa zranených ľudí.
Ozbrojení gumenými obuškami
policajti útočili na protestujúcich.
Stalo sa to skoro ráno.
Svedkovia hovoria, že polícia skutočne použila gumené palice.
Zacharčenko: Úprimne, na čelo mi vystúpil studený pot.
Janukovič: Moja prvá reakcia na to, že protestujúcim na Majdane
ublížila polícia, bolo okamžité.
Museli sme vyšetriť, kto nariadil rozohnať protestujúcich,
použiť proti nim silu.
Bol som proti použitiu sily,
proti porušovaniu ľudských práv.
Zacharčenko: Neexistuje, aby Popov urobil sám takéto rozhodnutie.
A kto bol jeho najvyšší nadriadený?
Pre Popova to bola hlava prezidentovej administratívy
Sergej Liovočkin.
Zhodou okolností, Sergej Liovočkin
bol blízkym spolupracovníkom mnohých amerických politikov.
Ukrajinská bezpečnostná služba mala dôkaz, že tej noci
sa Liovočkin kontaktoval s lídrom opozície Jaceňukom
a hovorili o zrušení Majdanu a inštalovaní vianočného stromčeka ako výhovorke.
Noviny hlásili, že polícia chladnokrvne napadla študentov, ktorí spali v stanoch,
no zábery z tejto udalosti hovoria akoby inou rečou.
Zdá sa, že protestujúci očakávali políciu.
Už tam boli tam množstvá novinárov a kamery nových TV staníc,
no najpodozrivejšia bola skupina dobre trénovaných mladých mužov,
ktorá dorazila vlastne v rovnakom čase ako polícia.
Rozpŕchli sa v dave a začali provokovať políciu nadávkami, kameňmi a fakľami.
Perry: Pravý sektor na Ukrajine
predstavuje krajne pravicových obyvateľov Ukrajiny.
Často mali vlastné milície, ktoré prichádzali na Majdan.
Niektoré oddiely boli privezené do Kyjeva ako posily pri demonštráciách.
Demonštrácie sa zmenili z pokojných
na čoraz násilnejšie.
Prvým krokom pri hocijakom vyšetrovaní
je nájsť motív.
Dnes je známe, že Sergej Liovočkin
požíval najväčšiu priazeň medzi svojimi americkými priateľmi.
Ľudia, nahnevaní na to, čo počuli z médií,
prišli nasledujúci deň,
aby vyjadrili svoj hnev nad konaním polície.
Stone: Kedy sa odštartovali násilnosti?
Janukovič: Nezákonné konanie sa začalo prakticky v decembri 2013.
Udalosti, ktoré sa v tom čase odohrávali v Kyjeve, boli veľmi radikálne.
Podieľali sa na nich neonacistické organizácie.
Mladí muži, ktorí boli ozbrojení rôznymi improvizovanými zbraňami
ako železné tyče, bejzbolové palice a dokonca aj vozidlá sa použili,
napríklad traktory, používali traktory na útok proti policajtom,
ktorí bránili vládne inštitúcie a prezidentskú administratívnu budovu.
Ako mal prezident vyjsť von na rozhovor do takého nekontrolovateľného davu?
Rozprávať sa s kým?
Technika, ktorú v tom čase používali, bola vopred naplánovaná.
Hoci môžu byť zahalení a zamaskovaní do farieb revolúcie,
pozorný divákov vidí nenápadný vzorec chovania, ktorý odhaľuje ich pravú povahu:
Aby ste donútili, aby dav konal spoločne, musíte ich zjednotiť na podvedomej úrovni.
Vynálezcovia farebných revolúcií to dobre vedia a doviedli toto umenie do dokonalosti.
Symbolizmus je jeden z najmocnejších nástrojov na dosiahnutie tohto cieľa.
Revolučné politické organizácie
s prekvapujúco podobnými názvami a ešte podobnejšími symbolmi
sa objavujú v krajinách, ktoré čoskoro zasiahnu revolúcie.
Často ich opisujú ako aktívnych ľudí s prehľadom,
no v skutočnosti dobre trénovaných a radikálnych.
Sú tí, ktorí doslova vystrelia ako prví,
aby premenili protesty na pobúrenie.
Ich otlačky prstov sa dajú nájsť všade na mape farebných revolúcií.
Používajú všetky skúsenosti predchádzajúcich generácií.
Jednoduché no efektívne nástroje
odvádzajú skvelú prácu, napríklad chorály.
Dav: Spolu sme silní!
Sú známe tým, že vzrušujú dav
a vytvárajú skupinovú identitu.
Odosobňujú jednotlivcov
a vytvárajú skupinu, s ktorou sa dá ľahko manipulovať.
Dav: Ak neskáčeš, si Rus!
Ďakujem priatelia. Sláva Ukrajine!
Sláva hrdinom!
Zacharčenko: Samozrejme, že sa to nedalo uskutočniť bez peňazí.
Mnoho NGO grantov išlo na Ukrajinu
a nie je to tajomstvo.
Zhodou okolností, jedna z týchto organizácií,
Hromadske TV, dostala štedré dary
od holandskej a americkej ambasády
ako aj od renesančnej nadácie založenej Georgeom Sörösom.
Sörös: Založil som nadáciu na Ukrajine
dokonca ešte pred tým, ako sa osamostatnila od Ruska
a odvtedy funguje.
Teraz zohrala významnú rolu pri ukrajinských udalostiach.
"Mám rád kritiku,
no musí vyznieť, ako ja chcem."
Mark Twain
Stone: Videli ste nejaké dôkazy, že USA sú v tom zapletené?
Cítili ste prítomnosť USA?
Janukovič: Predstavitelia USA boli často hosťami.
Boli tu kongresmani.
Victoria Nulandová prichádzala veľmi často.
Diskutovali sme s ňou,
no po týchto rozhovoroch išla na Majdan,
aby podporila protestujúcich a obvinila políciu z použitia sily.
Vlastne sme všetky tie náznaky videli na Majdane.
Chris Murphy: Prídeme sem, na toto námestie,
aby sme slávili s vami a Ukrajinou,
ktorá stojí spolu s EU a USA.
Perry: Členovia kongresu navštevovali Ukrajinu.
Jeden z najznámejších bol senátor John McCain.
Takže vysoký americký funkcionár,
človek, ktorý kandidoval na prezidenta,
hovoril k ľudu,
ktorý konal proti vlastnej demokraticky zvolenej vláde,
a hovoril, že USA sú s nimi.
McCain: Som senátor John McCain a vždy je príjemné vrátiť sa na Ukrajinu.
Perry: Senátor McCain vyvolával v ľuďoch pocit,
že ich podporuje najsilnejší štát na svete.
McCain: Toto nie je o budúcnosti, ktorú chcete pre svoju krajinu.
Je to o budúcnosti, ktorú si zaslúžite.
Janukovič: Prichádzalo veľa delegátov.
Hovoril som, že takýto ľudia by nemali
v prvom rade hovoriť, čo nie je pravda,
nemali by sa stavať na stranu protestujúcich
a chrániť ich práva a zhoršovať tým konflikt.
Keď protestujúci zajmú vládne inštitúcie,
povedzte mi, je prijateľné v hociktorej inej krajine,
napríklad aby sa ambasádor Ukrajiny
šiel stretnúť s protestujúcimi vo Fergusone
a dával im sušienky alebo koláče a obviňoval americkú políciu?
Považujem to za neprijateľné v hociktorej krajine EU,
tak prečo sa takto správali k Ukrajine?
Stone: S kým najvyšším ste v tom čase boli v kontakte?
Janukovič: Neustále som bol v kontakte s viceprezidentom Bidenom.
Pravidelne sme spolu telefonovali,
no vec sa má tak, že pán Biden hovoril jedno
a na Ukrajine sa dialo čosi celkom iné.
Stone: A americký ambasádor?
Janukovič: Americký ambasádor na Ukrajine
neustále prijímal delegátov z Majdanu na svojej ambasáde.
Vedeli sme to veľmi dobre.
Sledovali sme to
a mali sme dojem,
že hlavný stan tohto procesu bol na americkej ambasáde.
Perry: začiatkom februára roku 2014,
keď sa kríza na Majdane stávala násilnejšia,
sa odohral telefonát, ktorý bol zachytený medzi
asistentkou ministra zahraničných vecí pre Európu Viktóriou Nulandovou
a americkým veľvyslancom na Ukrajine Geoffreyom Pyattom.
Človek by mal pochybovať o hodnovernosti Ukrajincov potom,
čo súkromná debata s americkým veľvyslancom
unikla na internet.
Nulandová: Myslím, že Jac je tým človekom, ktorý má ekonomické skúsenosti,
vládne skúsenosti.
Je... Potrebuje vonku Klič a Ťahniboka.
Myslím si len, že Klič ide do toho...
Bude na tej úrovni pracovať s Jaceňukom.
Jednoducho to nebude fungovať.
Pyatt: Hej, nie, myslím, že je to tak. Okej.
Dobre, chceš, aby sme pripravili stretnutie s ním ako ďalší krok?
Nulandová: Sullivan prišiel za mnou
a povedal priamo, že potrebuješ Bidena
a ja som povedala, že možno zajtra
pre dobrého chlapca a aby získal detaily, aby sedeli.
Takže Biden je ochotný.
Perry: Takže ste mali tento pozoruhodný telefonát,
v ktorom dvaja vysokí úradníci americkej vlády
otvorene rozprávajú o prevrate
a ako plánujú znefunkčniť vládu Ukrajiny.
Nulandová: Jebať EU.
Pyatt: Nie, presne.
Perry: Nehovorím, že celá vláda USA je takáto.
Existuje rozkol,
no pre neokonov je veľmi dôležité zmeniť dynamiku vo východnej Európe.
Neokoni sú veľmi chytrí.
Sú veľmi zruční v propagande.
Dobre poznajú všetky spôsoby ako vplývať na Američanov.
Majú skúsenosti z časov, keď rozkrútili veci v Strednej Amerike v 80-tych rokoch.
Sandinovské pozemné sily sú dnes vyzbrojené ruským delostrelectvom.
Perry: Odvtedy uplatňujú rovnaké stratégie.
Idú si pevne za svojimi cieľmi.
Stále sa chcú zbaviť určitých vlád.
Chcú zmenu režimov v Sýrii, v Iráne...
Sú v tom veľmi zruční.
Majú veľa spojencov v médiách a vo vláde
a to znamená, že majú veľký vplyv pri vytváraní naratívu.
Robert Kagan: Myslím, že v Amerike sme dnes
akosi presvedčili samých seba,
že existuje veľa spôsobov ako naložiť s týmto problémom bez hrubej sily.
Vladimírovi Putinovi záleží na hrubej sile.
Perry: Neokoni dnes démonizujú lídra krajiny,
ktorý predáva Američanom.
Takže vy nekonfrontujete túto politiku, napádate lídra.
Neokoni vedia, ako vypichnúť vlastnosti lídra
a potom ich zvýrazniť.
O Janukovičovi môžete povedať, že je neohrabaný politický vodca,
no obrátili ho na diabla.
Je úplne skorumpovaný, netvor, ktorý chce zabiť ľudí na Majdane.
Tých nevinných úžasných demonštrantov.
Tak dnes máme zločinca a obeť,
a potom opakujete tento základný scenár
a on funguje na Američanoch.
McCain: Musíte si uvedomiť, kto je Vladimír Putin.
Je to starý KGB-ák, ktorý chce obnoviť ruské cárstvo.
Perry: Spravíte z nich démonov
a Američania zistia, že týmto spôsobom dokážu pochopiť svet.
Keď sa to stane, novinári alebo ktokoľvek iný len ťažko môže povedať:
"počkajte, nie je všetko biele a čierne, je to celé veľmi komplikované".
A ak poviete, že ste neustále nálepkovaný ako obhajca Janukoviča alebo Putina,
ten, kto sa to odváži povedať,
je dnes napádaný bez ohľadu na to, kým je - novinárom, akademikom alebo kýmkoľvek.
Hociktorý dobrý režisér vám povie,
že tempo a rytmus sú hlavné nástroje
na udržanie pozornosti divákov.
Zacharčenko: Samotná technika,
aká bola použitá na Majdane,
pozostávala z potreby mať posvätné obete.
Je to súčasťou techniky.
Môže sa to tiež nazývať
"metóda zrady",
keď spojencov uvrhnete do revolučného ohňa.
Podstata je jednoduchá:
Keď sú prípravy ukončené,
potrebujete už len potiahnuť spúšť,
aby ste reťaz udalostí uviedli do pohybu.
Vražda politika Rafika Haririho
odštartovala cédrovú revolúciu.
Keď sa ohliadneme späť na záhadnú otravu Viktora Juščenka
práve pred oranžovou revolúciou v roku 2004,
vidíme dnes, že sa sám stal posvätnou obeťou.
Väčšina politických analytikov súhlasí,
že súcit Ukrajincov
naklonil misky váh v prospech jeho kandidatúry za prezidenta.
Počet obetí medzi protestujúcimi počas euromajdanu dosiahol vyše 100.
Nazvali ich nebeská stovka
a okamžite boli mytologizovaní.
Zbitie študentov 30.11. 2013 bolo spúšťou euromajdanu.
Tí, ktorí poslali trénovaných provokatérov na námestie,
si veľmi dobre uvedomovali, že pokojným protestujúcim bude ublížené najviac.
Je ťažké udržať protesty v chode mesiace.
Napätie zoslabne, ľudia sa unavia.
Sviatky sú tiež veľkým nebezpečenstvom pre inžinierov revolúcií.
Ľudia chcú ísť domov k rodinám a priateľom
a človek musí byť nápaditý, aby ich udržal v studených stanoch.
25. decembra 2013 novinárka Tatiana Černovolová
bola vybraná, aby poslúžila na opätovné rozvášnenie Majdanu.
Investigatívnu novinárku Tatianu Černovolovú,
známu pre vyšetrovanie korupcie v ukrajinskej vláde,
našli na Vianoce zbitú neďaleko Kyjeva.
Jej heroické skutky pôsobia skôr ako malé zločiny.
Preniknutie do prezidentskej rezidencie,
obliehanie kyjevskej mestskej administratívy,
vlámanie sa do auta ukrajinskej bezpečnostnej služby.
Vyzeralo to, že Tatiana sa chcela dostať do správ. Namiesto toho, aby ich vytvárala.
Chcela získať popularitu, ktorá by sa dala premeniť na hlasy pre jej stranu "Otčina".
Zbitie Tatiany Černovolovej sa stalo skutočným vianočným darom pre médiá.
Napriek faktu, že už za 3 dni boli všetci podozriví zatknutí
a priznali, že išlo o dopravnú nehodu,
svetové médiá naďalej tvrdili, že tento zločin mal politické pozadie.
Tatiana sa okamžite stala hrdinskou martýrkou
a zjednotila ľudí okolo tohto obrazu.
Zbitie novinárky
uprostred politických nepokojov spôsobilo protesty.
Euromajdan bol znova hlavným javiskom
a Tatiana bola za menej ako 2 mesiace
opäť dostatočne zdravá na to,
aby napadla kanceláriu "Strany regiónov",
strany Viktora Janukoviča.
Černovolová: Toto je miesto,
odkiaľ pochádzajú ľudia, ktorí ma zbili.
Toto je hniezdo kriminálnej mafiánskej vlády.
Odtiaľto sa ovládajú aj vraždiace jednotky.
Jeden zo zamestnancov,
65-ročný špecialista Vladimír Zacharov,
bol zabitý počas útoku.
A kde je Tatiana dnes?
Nuž, konečne dostala silnú pozíciu v novej vláde.
O mesiac neskôr prišiel čas na ďalšie predstavenie.
Arménsko-ukrajinský protestujúci Sergej Nigojan
bol jeden z prvých, ktorí prišli na Majdan.
Nebol radikálny ani násilnícky,
naopak plný nádeje v lepšiu budúcnosť.
Sledovať Sergeja pri tom, ako číta vlasteneckú báseň,
je ako sledovať casting na obetného baránka.
Nigojan: Bojujte ďalej,
určite zvíťazíte, Boh vám pomáha pri vašom boji
za slávu a slobodu, pochoduje po vašom boku.
Nanešťastie Sergej casting vyhral.
Toto video sa stalo populárnym potom, čo Sergeja zabili
skoro ráno 22.1. 2014.
Okolnosti jeho smrti dodnes ostávajú neznáme.
Aj keď bola celá udalosť na Majdane neustále filmovaná,
neexistovali žiadne nahrávky ani svedkovia, aby pomohli s vyšetrovaním
a jeho telo bolo okamžite odstránené z miesta činu.
Sergej sa stal prvým martýrom euromajdanu.
Za jeho vrahov bola označená polícia.
Ani takmer po 2 rokoch nedosiahlo oficiálne vyšetrovanie akékoľvek výsledky.
Dnes vládne široké presvedčenie, že ho zabili provokatéri, aby eskalovali konflikt.
Boh hovorí k ľuďom jazykom symbolov.
26.1. 2014 sa pápež František modlil za Ukrajinu
pred tisíckami ľudí na námestí Svätého Petra.
Po modlitbe boli z okna vypustené dve biele holubice
a okamžite ich napadla vrana a čajka.
Tí, ktorí rozumejú symbolizmu,
ľahko pochopia túto udalosť: Dve veľké mocnosti,
ktoré predstavuje vrana a čajka,
roztrhajú dva slovanské národy - biele holubice.
Toto znamenie dodalo nádej Ukrajincom,
ktorí hovorili, že vôľou Boha sa dve holubice zachránia,
no predpovedá to aj veľké strádanie a mnoho obetí.
Udalosti, ktoré sa zapísali do histórie farebných revolúcií ako najkrvavejšie,
sa odohrali práve načas - o mesiac neskôr.
Počas posledných týždňov
sa toto európske hlavné mesto zmieta v násilnom povstaní.
Dnes je najkrvavejší deň doteraz.
Protestujúci postupujú k vládnej časti mesta.
Sú ozbrojení Molotovovými koktejlmi.
Videli sme aj pištole či brokovnice.
Obete sú na oboch stranách.
Práve povedala, že tam hore je 6 mŕtvych ľudí.
Nie iba zranených. Mŕtvych, zastrelených snajpermi.
Zacharčenko: 20.2. sa strieľalo na políciu.
Janukovič: Dostal som informáciu, že strieľajú snajperi
a na oboch stranách sú obete.
Zacharčenko: Prvé strely prišli z konzervatória.
Toto miesto bolo pod kontrolou majdanských síl.
A tu opäť vidíme nášho starého priateľa z "Narodnij ruhu" Andriya Parubiyho,
ktorý bol na vrchole slávy
ako samozvaný veliteľ Majdanu,
čo vlastne znamená líder radikálnej opozície.
Parubiy: Varovali sme ich,
že Majdan môže začať konať viac,
ak naše požiadavky nebudú splnené počas nasledujúcich dní.
Putin: Malo to rozšíriť chaos
a Janukovič určite neprofitoval z rastúceho chaosu.
Tu vidíte, ako protestujúci eskortujú
zástup členov špeciálnych síl.
Stále nie je jasné, kam ich berú.
67 príslušníkov je oficiálne vyhlásených za stratených.
Stone: 14 príslušníci mŕtvi, 43 zranení, správne?
Zacharčenko: 20 ľudí mŕtvych a viac ako 150 s ranami od guliek.
Janukovič: 20.-21.2. bolo potom jasné,
že sa dial ozbrojený puč.
Líder opozície Vitali Kličko
vyzval svojich nasledovníkov, aby ostali ostražití.
Každý z vás by tu mal pevne stáť, povedal,
pretože my nikam neodídeme.
Janukovič: V rovnakom čase
sme vyjednávali s opozíciou
a veľmi často sme sa dohodli,
no ako som neskôr zistil, bola to iba hra.
Tá časť opozície, ktorá sa nezúčastnila vyjednávania,
radikálna časť, ich to nezaujímalo
a nepočúvali nikoho.
Robili si svoju prácu.
Podobne ako v roku 2004 počas oranžovej revolúcie
aj teraz medzinárodní lídri cítili, že je čas
zasiahnuť a posadiť obe strany za rokovací stôl.
Putin: Traja európski ministri zahraničných vecí prišli do Kyjeva.
Putin: Zúčastnili sa na stretnutí medzi prezidentom Janukovičom a opozíciou,
súhlasili na uskutočnení predčasných prezidentských volieb,
na spôsoboch, ako budovať vzťahy medzi prezidentom a opozíciou.
Ukrajinský prezident a lídri opozície sa dohodli na prímerí.
Tak ako v roku 2004 nemala opozícia, alebo prinajmenšom jej radikálna frakcia,
Pravý sektor vedená Dmitrim Jarošom,
žiadny záujem splniť svoju časť zmluvy.
Dmitri Jaroš: Dosiahnuté dohody nie sú v súlade s našimi očakávaniami.
Pravý sektor nezloží zbrane.
Pravý sektor neodblokuje žiadnu z vládnych inštitúcií,
kým nebude splnená naša hlavná požiadavka:
rezignácia Viktora Janukoviča.
Janukovič: Podpísal som takýto dokument,
no o niečo neskôr som pochopil, že nech podpíšeme akýkoľvek dokument,
scenár zvrhnutia bol naplánovaný a bezprostredne hroziaci.
Takže v podstate nezáležalo na našom konaní.
Radoslaw Sikorski: Ak to nepodpíšete,
budete mať stanné právo.
Armáda, všetci budete mŕtvi.
Lídri opozície povedali,
že našli spôsob, ako ukončiť krviprelievanie,
no najprv chceli ohlásiť ukončenie vyjednávaní.
Čoskoro bolo jasné, že protestujúci nie sú spokojní.
Putin: Takže nasledujúci deň pán Viktor Janukovič
odišiel na návštevu druhého najväčšieho mesta v Ukrajine Charkova.
Hneď ako odišiel, zmocnili sa úradu pomocou zbraní.
Ako to nazvete?
Janukovič: Problém bol, že ja som tam letel vrtuľníkom.
Eskortné vozidlá išli osobitne,
no nikto o tom nevedel,
takže išli a dostali sa pod paľbu.
Spravodajské služby mali tiež informáciu, že tam boli špeciálni žoldnieri,
ktorých cieľom nebolo zajať prezidenta, ale ho zabiť.
Tak som požiadal o povolenie prezidenta Putina, aby som mohol ísť do Ruska.
Povolenie som dostal a aj pomoc.
24.2. som sa dostal na ruské územie.
V tom istom čase
sa Kyjev lúčil s obeťami masakra.
Vítal tiež tých, ktorí sa dostali k moci za cenu ich životov.
Ukrajinský parlament hlasoval za vymenovanie
Alexandra Turčinova za prezidenta.
Vyzval zákonodarcov na vytvorenie novej vlády do utorka.
Táto udalosť nasledovala po zvrhnutí prezidenta Viktora Janukoviča v sobotu.
Perry: Odstránili Janukoviča
neústavným postupom bez impeachmentu.
Janukovič: Nebol dodržaný postup pri impeachmente.
Mal byť pri tom ústavný súd,
aj najvyšší súd a to sa nestalo
a 3/4 poslancov mali hlasovať v parlamente.
Ukrajinský parlament pozostáva z 450 poslancov.
Ústava Ukrajiny vyžaduje
najmenej trojštvrtinovú väčšinu 338 hlasov,
no za hlasovalo iba 328.
Nemali 3/4 parlamentných hlasov.
Americké ministerstvo zahr. vecí okamžite vyhlásilo novú vládu za legitímnu
a išlo o súčasť scenára puču.
Tým odstránili možnosť
oživiť dohodu z 22.2., ktorá by mohla Viktora Janukoviča dostať späť k moci.
Potom tu bol odpor východnej Ukrajiny.
Krym sa chcel oddeliť a situácia sa vymkla spod kontroly.
V nedeľu majú ľudia rozhodnúť, či chcú opustiť Ukrajinu a pridať sa k Rusku.
Kampaň so sloganom "spolu s Ruskom" vedie Moskva.
V tom čase sa odohrávala aj situácia s krymským referendom.
Krymské referendom iniciovali ľudia na Kryme.
Išlo o odpoveď na pokusy zástupcov Majdanu uskutočniť rovnaký prevrat na Kryme.
Nie je tajomstvom, že obyvatelia Krymu boli vždy proruskí.
Krymské úrady, súhlasiace s obyvateľstvom,
plne podporovali rozhodnutie Viktora Janukoviča
odložiť podpísanie obchodnej dohody s EU z roku 2013.
Keď sa odohrali udalosti v Kyjeve,
krymské úrady vytvorili deklaráciu:
"Na základe vôle krymského ľudu, ktorý nás zvolil,
vyhlasujeme, že nedáme Krym extrémistom a neonacistom,
ktorí sa snažia uchopiť moc na Ukrajine
za cenu krvi krajiny a jej obyvateľov."
Po zmene režimu v Kyjeve
sa začali po Kryme šíriť chýry,
že nové úrady budú nemilosrdné voči tým, čo sa im postavia.
Dmitri Jaroš: Sláva Ukrajine!
Dav: Sláva hrdinom!
To viedlo k proruským demonštráciám ľudí,
ktorí nesúhlasia s novou vládou v Kyjeve.
27.2. sa vládnych inštitúcií v hlavnom meste Krymu
zmocnili proruskí protestujúci.
Vláda Krymu bola rozpustená
a nový líder Sergej Aksjonov
bol určený za lídra Krymskej autonómnej republiky.
Jednoznačne dúfali a žiadali o ochranu od ruskej vlády.
16.3. sa na Kryme uskutočnilo referendum
a ľudia odhlasovali odchod z Ukrajiny
a vstup do Ruskej federácie.
Táto situácia bola prezentovaná ako ruská invázia
a znova, nikto to neberie vážne.
Pozrite sa na výsledky prieskumov.
Niektoré vypracovali samotné americké agentúry.
Ukazujú, že ľudia na Kryme sa chceli pridať k Rusku,
no v amerických médiách to bolo prezentované
ako ruská invázia a falšované hlasovanie,
kde ľudia hlasovali doslova pod hlavňami zbraní
a tak dostali 96% za pripojenie sa k Rusku.
Myšlienka referenda na Kryme je celkom jednoducho neústavná.
Existujú otázniky, či toto hlasovanie bolo naozaj slobodné a férové,
hlavne vzhľadom na súčasnú vojenskú prítomnosť Ruska na Kryme.
Takže tak je to prezentované Američanom.
Realita je poriadne odlišná.
Atmosféra je tu určite pozoruhodná.
Tisícky ľudí sa zhromaždili v hlavnom meste Krymu.
To sa deje po poslednej nedeli,
keď sa uskutočnilo referendum, v ktorom väčšina hlasovala za znovupripojenie sa k Rusku.
Dav: Rusko, Rusko!
Rád by som sa vás spýtal, čo je demokracia?
Demokracia je politika založená na vôli ľudí.
Ako spoznáte vôľu ľudí?
V modernom svete sa to deje hlasovaním.
Prišlo vyše 90% ľudí a vyše 90% z nich hlasovalo za pripojenie k Rusku.
Vôľa ľudí sa musí rešpektovať.
Neohýbajte medzinárodné právo a princípy demokracie
zakaždým podľa vašich súčasných geopolitických záujmov.
Nemali sme tu žiadne boje, žiadnu streľbu, nikoho nezabili.
To, čo západ opísal ako ruskú inváziu na Krym,
je v skutočnosti prítomnosť ruských vojakov.
Môžete to ozrejmiť?
Ruskí vojaci na Kryme, ako je známe,
tu boli celé veky, pretože čiernomorská námorná základňa bola na Kryme.
Už v roku 1804 sa sevastopoľská námorná základňa
stala hlavnou námornou základňou ruského cárstva v Čiernom mori.
Počas druhej svetovej vojny trvala hrdinská obrana Sevastopoľa takmer rok
a vyžiadala si státisíce životov.
Preto je námorná základňa na Kryme
dedičstvom historickej hrdosti pre ruskú čiernomorskú flotilu
a zároveň má obrovský strategický význam.
V roku 1962, počas prebiehajúcich pretekoch v zbrojení,
ZSSR začala posielať rakety na Kubu.
Tí z nás, ktorí sme vtedy žili, si pamätáme,
akí vystrašení a nahnevaní sme kvôli tomu boli
a ako to takmer prerástlo do nukleárneho konfliktu,
pretože zbraň takejto sily bola umiestnená blízko USA.
Ak USA považujú Kubu za svoj zadný dvor,
potom Krym je takmer na ruskom prahu.
Aké sú dôsledky zajatia tej námornej základne pre USA a NATO?
Sú veľmi dramatické,
pretože samotná neznamená nič,
no je tu jedna vec, na ktorú by som sa chcel zamerať.
Aký je podľa vás dôvod, že tak silno reagujeme na rast NATO?
Sme znepokojení, akým spôsobom vytvára rozhodnutia.
Viem, ako sa to robí.
Keď sa krajiny stávajú členmi NATO,
je pre nich veľmi ťažké odolať tlaku tak veľkej krajiny,
ktorá je lídrom NATO - USA -
a potom sa tam môže veľmi jednoducho kadečo objaviť:
Protiraketový systém, nové základne, nový útočný systém, ak treba.
A čo my máme robiť?
Sme nútení konať protiopatrenia,
čiže stanoviť objekty, ktoré nás ohrozujú, za cieľ našich raketových systémov.
Táto situácia je stresujúca.
Sergej Lavrov: Ak by sme boli napadnutí, určite odpovieme.
Viete, mne sa zdá,
že nie vždy chápem logiku našich partnerov.
Niekedy mám dojem,
že potrebujú nastaviť lepšiu disciplínu,
urovnať si veci v atlantickej enkláve
a to si vyžaduje nepriateľa.
Irán sa na to vôbec nehodí.
Som znepokojený expanziou NATO.
Rozšírila sa o 13 krajín až k hraniciam Ruska.
13 krajín.
Ide o veľmi nebezpečnú tému.
Rozprávame sa o vojne,
vojne medzi Ruskom a USA.
Je to úplné šialenstvo.
Začiatkom jari 2014
aj východná Ukrajina povstala
proti novej ukrajinskej vláde.
Obyvateľstvo tohto regiónu,
kultúrne aj geograficky blízke Rusku,
sa obávalo, že novo sformovaná ultrapravicová vláda
spôsobí nárast nacionalizmu.
A mali dôvod na obavy.
Postavenie ruského jazyka na Ukrajine bolo jednou z kľúčových otázok celé roky.
Vyhlásenie ruštiny za druhý oficiálny jazyk
bolo jedným z kľúčových bodov prezidentskej kampane Viktora Janukoviča.
V roku 2012 Janukovičova vláda vytvorila zákon,
ktorý vyhlásil ruštinu za druhý oficiálny jazyk v regiónoch,
kde ho viac ako 10% populácie považuje za svoj rodný jazyk,
väčšinou na východe a juhu Ukrajiny.
Ukrajinskí nacionalisti iniciovali masívne protesty proti tomuto zákonu
a pozorný divák tu môže zahliadnuť niekoľko známych tvárí.
Ťahnibok: Ukázali sme, že tí bastardi,
tie gangy sa dajú poraziť.
23.2. 2014,
hneď na druhý deň po zmene režimu,
nová vláda hlasovala za zrušenie oficiálneho postavenia ruštiny.
A hoci neskôr úradujúci prezident Alexander Turčinov tento zákon vetoval, aj tak to vyslalo istú správu.
To znepokojilo ruskojazyčné regióny
a vyšli do ulíc protestovať,
čím reagovali na to, ako podporovatelia Majdanu organizovali svoje demonštrácie.
Keď sa tieto dve strany stretli, narastalo napätie
a viedlo to k tragédii.
Jedna osoba zomrela a asi 50 bolo zranených
pri stretoch počas proruského pochodu pri proteste proti novej kyjevskej vláde.
6.4. sa krymský scenár začal opakovať na východnej Ukrajine.
Protestanti sa zmocnili vládnych inštitúcií a na druhý deň,
7.4., vyhlásili Doneckú ľudovú republiku.
Kyjev odpovedal vyhlásením antiteroristickej operácie na východnej Ukrajine.
V tom čase už medzinárodné médiá vykrikovali o ruskej invázii na Ukrajinu.
Rusko mohlo byť na pokraji invázie do Ukrajiny.
No bez ohľadu na tieto silné slová médií
ukrajinské úrady nikdy nevyhlásili vojnový stav.
Prečo?
"MMF nemôže dať peniaze krajinám, ktoré sú zapojené do prebiehajúcej vojny."
Zacharčenko: Viete, vo veľkej politike,
nech už rozprávajú o čomkoľvek,
rozprávajú o peniazoch.
Príliš veľa peňazí už bolo investovaných do Ukrajiny, aby sa prestalo na polceste.
Nulandová: Investovali sme vyše 5 miliárd dolárov
aby sme Ukrajine asistovali na ceste za zaistením bezpečnej, prosperujúcej a demokratickej Ukrajiny.
Na rozvoj akej demokracie sa minuli tieto peniaze?
Inštalovanie demokratického režimu, ako to nazývali.
Asi mysleli takého režimu, ktorý je teraz na Donbase.
Financovanie zjavne pokračovalo
a konflikt musel bežať ďalej.
Stával sa čoraz viac vražednejším.
Obe strany používali čoraz smrtonosnejšie zbrane.
Pán Turčinov, ktorý prakticky začal vojnu,
je za to zodpovedný, on začal vojnu proti vlastným ľuďom,
poslal jednotky na Donbas.
Oni urobili, čo ja som neurobil. Začali krviprelievanie.
Svet bol akoby príliš zaneprázdnený vítaním novej demokracie v Kyjeve,
aby si všimol, čo sa deje, ako rozťahuje svoje krídla nad krajinou.
Mnohí na južnej Ukrajine sledovali revolúciu so znepokojením.
A v januári 2014 sa v Odesse sformovalo anti-majdanovské hnutie.
Protestujúci si zriadili tábor pred domov odborov,
pred budovou, ktorá sa čoskoro mala stať monumentom masakra.
Je náročné preceniť dôležitosť Odessy.
Má strategickú pozíciu pri Čiernom mori
a je ide o najväčší námorný prístav Ukrajiny.
Nie je prekvapením, že noví ukrajinskí úradníci
sledovali vývoj situácie s rastúcim znepokojením.
Čoraz viac protestujúcich sa pridávalo k anti-majdanu,
zatiaľčo sa situácia na východe rozpaľovala.
Nová ukrajinská vláda nemala silu na to, aby išla do vojny na dvoch frontoch.
Ak by sa Odessa pridala k povstaniu,
vážne by to skomplikovalo situáciu.
Táto rebélia musela byť zahasená okamžite a za každú cenu,
a táto cena bola vysoká.
2.5. 2014 sa futbaloví fanúšikovia zhromaždili v centre mesta.
Zámienkou bol majstrovský zápas ukrajinskej ligy.
Prekvapivo sa ukázalo, že mnoho fanúšikov, ktorí prišli do Odessy tesne pred zápasom,
patrilo tiež k bojovníkom sebaobrannej milície z Majdanu,
spolu s členmi radikálnych organizácií zo všetkých častí Ukrajiny.
Dav: Sláva národu, smrť nepriateľom, Ukrajina nadovšetko!
Títo fanúšikovia mali masky.
Ozbrojení a kričiac nacionalistické slogany
začali v meste výtržnosti,
kráčali k stanom anti-majdanistov
a napadli ich.
Anti-majdanovskí protestujúci hľadali útočište v dome odborov,
no to bola pasca.
Podporovatelia Majdanu začali do budovy hádzať molotovove koktejly,
až sa chytila horieť.
Ľudia horeli vnútri
alebo pri pokuse o útek
skákali z okien.
Hoci bola hasičská stanica vzdialená menej ako míľu,
trvalo takmer polhodinu, kým hasiči dorazili.
Za ten čas už došlo k nešťastiu.
No tu je jeden zaujímavý fakt:
Len niekoľko dní pred tragédiou
Andriy Parubiy,
posol z Majdanu, navštívil Odessu.
Zaujímavá zhoda okolností,
že niektorých z tých, s ktorými sa stretol,
videli v osudný deň ako aktívnych účastníkov.
No nie každý smútil.
V populárnej politickej talk-show Shuster Live
privítali správy o uhorených ľuďoch v Odesse
dlhým potleskom.
Oleg Liaško: Medzi mŕtvymi v Odesse
bolo 15 ruských občanov,
10 bolo z Podnesterskej republiky
a nikto z Odessy.
Na svojej facebookovej stránke
pravý sektor ohlásil udalosti z 2.5.
ako hrdý moment národnej histórie.
Oficiálne vyšetrovanie prebieha už takmer dva roky,
a stále bez záveru.
No zdá sa, že "experti" mali všetky potrebné informácie už od začiatku.
Andriy Parubiy: Samozrejme, provokáciu začali
Putinovi agenti, ktorí napadli ukrajinskú demonštráciu.
Veľká dôležitosť Odessy
sa dá vidieť z faktu, že 30.5. 2015
bola poctená špeciálnym novým gubernátorom.
Starý priateľ USA,
ktorý sa narodil a vyrástol v susediacej krajine,
v Gruzínsku.
Rýchly pohľad do jeho životopisu
človeku prezrádza, že bol pripravený na špeciálnu misiu.
Michael Saakašvili: Som pokojný protestujúci!
Dajte zo mňa ruky preč!
Pán Saakašvili získal štipendium ministerstva zahraničných vecí USA
a neskôr pracoval v newyorskej organizácii "kmara",
v skupine, o ktorej sme počuli v histórii farebných revolúcií.
Saakašvili: Máme tu demokratickú nekrvavú revolúciu.
Toto je revolúcia ruží
a toto je Michael Saakašvili s "kmarou",
keď zvrháva legitímne zvoleného prezidenta Eduarda Ševarnadzeho.
Saakašvili: Zmena vlády mierovými prostriedkami
je európsky spôsob.
Som na to hrdý.
Čoskoro revolúcia ruží rozkvitla naplno.
Gruzínsko ohlásilo svoj úmysel pripojiť sa k NATO
a vybudovať vojenskú základňu NATO
na úrodnej gruzínskej pôde,
priamo na hranici s Ruskom.
Saakašvili: Nikdy sa nevzdáme našej slobody a nezávislosti.
Nikdy sa nevzdáme žiadneho kúska nášho územia.
Saakašviliho misia bola splnená -
minimálne pre jeho priateľov a NATO.
Obyvatelia Gruzínska neboli až takí nadšení.
V roku 2007 vyšli do ulíc
a pán Saakašvili odpovedal silou.
Nespokojnosť ľudí narastala.
Saakašviliho strana prehrala v parlamentných voľbách
a vládu prebrala opozícia.
Povedal, že podľa ústavy
má nová parlamentná väčšina
vytvoriť vládu, v ktorej by bol prezidentom.
Michael sa rozhodol nečakať
na výsledky prezidentských volieb
a ušiel z krajiny v októbri 2013.
V roku 2014 sa odmietol dostaviť pred súd
ako svedok v niektorých kriminálnych prípadoch.
Neskôr v tom roku bol obvinený zo zneužitia moci a sprenevery.
Saakašvili sa objavil v USA
a jeho priatelia vo Washingtone preňho čoskoro našli novú úlohu.
Michael aktívne podporoval Majdan
a veľmi skoro bol odmenený vysokou pozíciou
v novej ukrajinskej administratíve.
Najprv ako prezidentov poradca,
potom ako gubernátor Odessy.
Deň predtým, ako vzal túto pozíciu,
sa vzdal gruzínskeho občianstva
a stal sa ukrajinským občanom.
Saakašvili: Vždy budem hrdým občanom
mojej hrdej domoviny.
Ako sa hovorí, bitka je hodná krvi,
doslova aj obrazne.
Burjanadze: Dobre poznám skutočnú cenu reforiem pána Saakašviliho.
Je v skutočnosti súčasťou prebiehajúceho projektu Ukrajina,
ktorý vykonávajú určité sily.
Geoffrey Pyatt, americký veľvyslanec na Ukrajine,
navštívil Saakašviliho iba mesiac potom,
čo prijal pozíciu v Odesse.
Pyatt: Pokiaľ úrady v Odesse prinášajú výsledky,
uvidíte sem prichádzať trvalý prúd
návštevníkov z Washingtonu.
Stretnutie bolo produktívne
a Geoffrey bol štedrý.
Bez ohľadu na to, ako dobre Saakašvili svoju prácu vykonal,
zdalo sa, že sa nemusí strachovať o financie.
Na svojej facebookovej stránke uverejnil oficiálny dokument,
v ktorom ukazuje, že gubernátor Odessy dostáva ročný plat takmer 200 000 dolárov.
Na porovnanie, guvernér štátu Maine dostáva 70 000 dolárov ročne.
Takže ak by sa Odessa stala americkým štátom,
viedla by rebríček.
Pán Saakašvili sa musel cítiť ako doma vo svojej novej pozícii,
keďže ide o starého kamaráta Viktora Juščenka z oranžovej revolúcie,
ktorý je krstným otcom jeho syna.
Ex-prezident Gruzínska Michael Saakašvili
sa stal gubernátorom Odessy.
Ide doslova o napľutie do tváre
a urážku ľudí v Odesse,
všetkých ľudí na Ukrajine.
Nedostal ani len pracovné víza do USA.
Na univerzitách, kde sa ho pokúšali umiestniť,
ho nechceli.
No považovali ho za hodného
pozície gubernátora v Odesse.
Vari niet žiadnych čestných profesionálov,
z radov Ukrajincov, schopných na túto prácu?
Keď sa raz vojna začne,
nevyberá si obete.
Práve sa dozvedáme,
že malajské aerolínie
stratili kontakt s jedným zo svojich lietadiel.
Lietadlo bolo vskutku zostrelené raketou,
keď letelo ponad Ukrajinu blízko ruských hraníc.
Na palube bolo 298 ľudí.
Nenašiel sa nikto, kto by prežil.
Perry: Bola to vražda, zločin
a pritom zvláštna ľahostajnosť pri vyšetrovaní.
Vyšla správa, veľmi obmedzená správa,
dva mesiace po udalosti
a povedalo sa, že nasledujúca
bude na výročie pádu.
Keď sa zaoberáte kriminálnym vyšetrovaním,
potrebujete pracovať, kým sú stopy ešte čerstvé.
A človek by sa čudoval
nad nezáujmom médií o toto vyšetrovanie.
No aj bez odpovedí
sa hneď ukázalo prstom.
To nie je nehoda,
to sa stalo vďaka ruskej podpore.
Dôkazy naznačujú, že lietadlo bolo zostrelené raketou,
ktorá bola odpálená z územia
kontrolovaného Ruskom podporovaných separatistov v rámci Ukrajiny.
Bezpochyby
je za túto hroznú tragédiu zodpovedná krajina,
na území ktorej sa to stalo.
Malajský Boeing nebol prvým lietadlom,
ktoré zohralo veľkú rolu v rusko-amerických vzťahoch.
1.9. 1983
bol zostrelený let kórejských aerolínii 007 z New Yorku do Soulu.
Zostrelil ho sovietsky interceptor nad územím ZSSR v Japonskom mori.
Reagan: Neexistuje žiadne ospravedlnenie
či už právne alebo morálne na to, čo sovieti urobili.
Tragédia kórejského Boeingu
sa považovala za perfektnú výhovorku
na demonštráciu vojenskej sily NATO
v nebezpečnej blízkosti hraníc ZSSR.
2.11. 1983
NATO odštartovalo rozsiahle cvičenia,
v ktorých trénovalo scenár reakcie
na eskaláciu, ktorá by spôsobila jadrovú vojnu,
po ktorej umiestnila v Európe balistické rakety Pershing-2.
To, čo Reagan urobil,
mohlo spôsobiť paranoidnú prehnanú reakciu sovietov
a začať vojnu.
Nedávno odtajnená správa amerických spravodajcov ukazuje,
že prvýkrát od kubánskej krízy
sa svet dostal na pokraj jadrovej vojny.
Tak ako v roku 1983
aj katastrofa s malajským lietadlom
je nástrojom na vytvorenie tlaku na nepriateľa.
Na Rusko bola vzápätí uvalená nová vlna sankcií.
USA vyhlásilo nové sankcie proti ruskej ekonomike.
Takmer o rok a tri mesiace neskôr.
Holandská bezpečnostná rada vydala správu.
Dámy a páni,
pád letu MH17 spôsobila
explózia rakety 9H314M
odpálená z protivzdušného obranného systému,
ktorá vybuchla pred kokpitom lietadla.
Správa nevinila žiadnu konkrétnu skupinu osôb.
Odhadovala, že zóna, z ktorej bola vypálená strela,
mala veľmi širokú plochu, 300 štvorcových kilometrov.
V tom istom čase
uskutočnila vlastné vyšetrovanie
ruská spoločnosť Almaz-Antey vyrábajúca raketové systémy.
Jan Novikov: Výsledky experimentu
úplne vyvracajú závery
holandskej komisie, čo sa týka typu strely
a miesta odpalu.
Počas experimentu
odstrelili celý kokpit raketou
a prišli k záveru,
že malajské lietadlo bolo zostrelené
starou raketou 9M38M1,
ktorá sa už v Rusku nepoužíva,
no stále je dostupná na Ukrajine.
Spoločnosť tvrdí, že raketa bola vypálená
z územia ovládaného ukrajinským vojskom.
Človek by očakával, že tieto kontroverzné výsledky
spôsobia nárast záujmu o tento incident,
no tragédia malajského Boeingu
už splnila svoju geopolitickú úlohu
a tak bola čoskoro zabudnutá.
Cieľ bol splnený.
Po tretej vlne sankcií proti Rusku
napätie medzi týmito dvoma krajinami sa obrovsky zvýšilo
a otázkou sa teraz stáva,
či sme skutočne svedkami druhej studenej vojny,
a ak áno, aké sú šance, že ju prežijeme.
V roku 1947 sa v bulletine jadrových vedcov
začalo s projektom "hodín súdneho dňa".
Predstavuje časovú os k anihilácii života.
V roku 1953, keď vrcholila studená vojna,
mala najbližšie k polnoci,
pretože supermocnosti vytvárali obrovský nukleárny arzenál.
Toto je príbeh o neustále sa zvyšujúcom množstve jadrových zbraní.
Keď svet začal chápať šialené nebezpečenstvo nukleárnej vojny
a podnikol kroky ku kontrole pretekov v zbrojení,
situácia sa neustále zlepšovala.
V roku 1991 boli hodiny najďalej doteraz:
17 minút pred polnocou.
Toto obdobie nádeje malo krátku životnosť,
keďže svet sa stával čoraz nestabilnejší.
V roku 2015 bulletin jadrových vedcov posunul hodiny
na tri minúty pred polnoc.
Nejednoznačné klimatické zmeny,
modernizácia jadrových zbraní
a obrovské arzenály
dnes predstavujú nepopierateľnú hrozbu
existencie ľudstva.
USA a Rusko
odštartovali masívne programy na vylepšenie nukleárnych zbraní,
ktoré porušujú existujúce dohody o znížení nukleárneho potenciálu.
Hodiny sú teraz iba 3 minúty pred polnocou,
pretože svetoví lídri zlyhávajú vo svojej najdôležitejšej úlohe:
Zabezpečiť a zachovať zdravie a vitalitu ľudskej civilizácie.
"Patriotizmus je podporovať svoju krajinu vždy,
a svoju vládu vtedy, keď si to zaslúži." Mark Twain
Perry: Úlohou amerického novinára
je informovať Američanov najlepšie, ako sa dá, o tom,
čo ste boli schopní nájsť
a nebáť sa akýchkoľvek útokov, ktoré s tým prichádzajú.
Nulandová: Drvivá väčšina tých,
ktorí sa zúčastnili na Majdane,
boli pokojní protestujúci.
Ak ste mali príležitosť vidieť zábery -
mnohí z nás sa zúčastnili.
Ja som tam bola.
Boli tam matky, staré matky, veteráni.
Kongresman: Než budete pokračovať,
chcem sa vás spýtať,
boli do toho zatiahnuté nejaké neonacistické skupiny?
Nulandová: Ako som povedala,
boli tam zastúpené takmer všetky farby Ukrajiny,
vrátané tých, ktoré nie sú tie najlepšie z nich.
Kongresman: Takže odpoveď je áno.
Perry: A to je patriotická úloha demokratického novinára:
Dať verejnosti toľko informácií, koľko je možné,
aby mohli uplatňovať svoju úlohu zodpovedných občanov
a kontrolovať vládu
alebo dosiahnuť, aby si boli aspoň vedomí toho, čo sa deje.
Skutočne veríme, že existuje iba jeden spôsob,
ako sa ochrániť pred manipuláciami:
Povedomie.
Vedomosti sú moc.
Schopnosť rozpoznať varovné signály
a zachrániť krajinu, aby nebola zatiahnutá do všetkého toho chaosu a nepokojov.
Týka sa to každého jedného z nás,
pretože vojna dnes neprichádza iba na tankoch a s bombami,
prichádza s manipulatívnymi masmédiami,
s novinárstvom, ktoré klame
a skrýva a prekrúca fakty,
ktoré je zamerané viac na vytváranie správ
ako na ich sprostredkovanie.
Zacharčenko: Chcem veriť,
že na Ukrajine bude mier,
že tam bude zákon a poriadok,
že tam bude demokracia.
Želám Ukrajine to najlepšie.
Janukovič: Modlím sa k Bohu, aby sa ľudia na Ukrajine spojili,
aby zmizla všetka nenávisť, ktorá tam teraz je.
Želám si, aby na Ukrajine zavládol mier.
Chápeme, že svet sa zmenil.
Nemôžete všetko udržať zamrznuté v stave studenej vojny.
Musíte hľadieť do budúcnosti.
Veľakrát sme v našom filme
ukázali špirálu histórie.
Hoci často opakujeme naše chyby,
dáva nám to tiež ďalšiu šancu
a nádej.