"Nikdy jsem nesouhlasil s parlamentní formou vlády, protože to považuji za škodlivé pro lid, který Bůh svěřil do mé péče." -Mikuláš II. 1904
V roce 1894 se Mikuláš II. stal vládcem Ruského impéria, které se rozpíná od Baltu k Pacifiku.
Žije zde 126 milionů lidí ze 194 etnických skupin.
Byla to země, kde dělníci a zemědělci žili v chudobě a utrpení,
zatímco ruská elita, carská rodina a šlechtici žili život v luxusu.
V Rusku byla dlouhá historie boje proti nespravedlivostem systému.
V roce 1905 donutila revoluce cara vytvořit Státní dumu, neboli národní shromáždění.
Ale její moc byla omezena, tento kompromis netěšil cara ani reformátory.
V roce 1914 vstoupila tato rozdělená říše do nové krize...do světové války.
"Proč se pořád mluví o důvěře lidu? Ať si lidé zaslouží mou důvěru!" -Mikuláš II. 1916
1. světová válka byla pro carské Rusko pohroma.
Na frontě utrpěla země řadu zničujících porážek.
Zatímco doma bylo nedostatek potravin a ekonomický chaos.
Car nesl zodpovědnost za tuto krizi, konec konců byl teď vrchním velitelem armády
a stál v cestě reformám vlády.
Jeho žena německého původu, carevna Alexandra byla podezírána z toho, že podporuje Německo.
Na celou rodinu měl vliv sibiřský mystik a léčitel, Grigorij Rasputin.
V prosinci 1916 byl Rasputin zavražděn ruskými šlechtici, nejspíše s pomocí britských špionů.
Obě skupiny se rozhodly ukončit jeho vliv na cara.
Ale v očích mnoha lidí byly škody již způsobeny.
"Situace je vážná. V hlavním městě zavládla anarchie. Vláda byla paralyzována...na ulicích je chaos" -Mikhail Rodzianko, předseda Státní dumy
23. února 1917 tisíce žen vyšli do ulic ruského hlavního města,
Petrohradu u příležitosti Mezinárodního dne žen, protestovali proti nedostatku chleba.
Další den se k nim přidali dělníci a studenti nesoucí transparenty, kde se píše "Pryč s carem!"
Vojáci, kteří měli protesty rozehnat se vzbouřili a připojili se k protestům.
Carští úředníci byli zatčeni, věznice a policejní stanice byly napadeny,
znaky carské vlády byly rozbity a spáleny.
Vláda ztratila kontrolu nad hlavním městem.
Ministři řekli carovi, že pořádek může být obnoven
a Rusko zachráněno z vojenské porážky, pokud se vzdá moci.
Takže 2. března Mikuláš souhlasil s tím, že abdikuje.
Během pouhých 10-ti dnů skončilo 300 let vlády Romanovců.
"Prozatímní vláda nemá žádnou skutečnou moc." -Alexandr Gučkov, ministr války
Únorová revoluce byla pozoruhodně rychlá a nekrvavá.
Naděje byly vysoké pro vytvoření demokratičtějšího a spravedlivějšího Ruska.
Členové Státní dumy, národního shromáždění utvořili Prozatímní vládu,
která měla mít moc dokud nebude zvoleno ústavodárné shromáždění,
které dá Rusku novou ústavu.
Ale ve skutečnosti sdílela Prozatímní vláda moc s Petrohradským sovětem,
porada zvolena dělníky a vojáky, kteří ovládaly vojsko, dopravu a komunikace.
Petrohradskému sovětu dominovali revoluční socialistické strany a marxistická menševická strana,
byli mnohem radikálnější, než Prozatímní vláda...
přesto podporovali rozhodnutí vlády pokračovat ve válce a ctili závazek, který dalo Rusko Spojencům.
Bylo to osudné rozhodnutí, které hrálo do karet jedné z menších stran... Bolševikům.
Jejich vůdce, Vladimír Lenin se nedávno vrátil z 16-ti letého exilu, hořce oponoval "imperialistickou válkou".
Požadoval, aby půdu statkářů získali rolníci a aby odstoupila "buržoázní" Prozatímní vláda
a moci se chopil sovětský lid, neboli rady, které se šířily po Rusku.
Program Bolševiků byl shrnut v jednoduchém sloganu, "chleba, mír a půda".
Tím jak se v Rusku prohlubovala ekonomická a vojenská krize přidávali se ke straně masy a rostla a rostla.
"Naše taktika: absolutní nedůvěra! Žádná podpora Prozatímní vlády." -Lenin
V červnu dopadla nová ruská vojenská ofenzíva katastrofálně, ztráty činí 400 000 Rusů,
masivní dezerce a zhroucení armádní morálky a kázně.
V červenci se v Petrohradě vzbouří vojáci a námořníci.
Na ulicích se k nim připojí dělníci s podporou Bolševiků.
Ale vojáci věrni Prozatímní vládě začnou střílet na protestanty a rozeženou davy.
Následuje policejní zákrok, zatčeno je několik Bolševiků, včetně Leona Trockého,
zatímco Lenin s pomocí Josifa Stalina uprchl do Finska,
cestoval s padělanými dokumenty pod jménem Konstantin Ivanov...
Socialista a řečník jménem Alexander Kerenský se stává novým premiérem Ruska
a je považován za muže, který by mohl zachránit Rusko z anarchie.
"Pověste německé stoupence a špiony s Leninem v čele a rozprašte Sovět." -Generál Kornilov
Vrchní velitel armády, generál Kornilov věří, že ruské válečné snažení je narušeno chaosem doma
a je úmyslně sabotováno muži jako Lenin, kterého považuje za německého špiona.
Takže v srpnu dal příkaz svým mužům k pochodu na Petrohrad, aby obnovili pořádek.
Bolševici hráli hlavní roli v obraně města proti tomuto vojenskému převratu.
Jejich nejskvělejší organizátor, Leon Trocký byl propuštěn z vězení
a poslal ozbrojené bolševické milice, Rudé stráže, aby ubránili klíčové body ve městě.
Stávky železničářů, mnoho z nich byli stoupenci Bolševiků,
zabránili Kornilovovým mužům přesun po železnici
a jeho vojáci začali měnit strany nebo šli prostě domu.
Kornilovova aféra udělala z Bolševiků zachránce revoluce.
Na konci září získali většinu v Petrohradském sovětu.
V říjnu se Lenin rozhodl, že nadešel čas.
Tajně se vrátil z Finska do Petrohradu a začal se připravovat na převzetí moci.
"Bylo by naivní čekat na "formální" většinu pro Bolševiky. Žádná revoluce na to nečekala... Historie nám neodpustí, když se nechopíme moci hned." -Lenin
25. října provedli Bolševici jejich tah:
Rudé stráže a loajální vojáci se zmocnili klíčových bodů hlavního města
a tu noc zaútočili na sídlo Prozatímní vlády v Zimním paláci,
tato událost je později zvěčněna bolševickou propagandou,
skvělým sovětským filmařem Sergejem Ejzenštejnem.
Kerenský uprchl z města na poslední chvíli, o vlásek se vyhl zajetí
a další den na Druhém všeruském sjezdu sovětů oznámí Lenin svržení Prozatímní vlády.
"Jestli nejsme připraveni zastřelit sabotéra a Bělogvardějce, co je to za druh revoluce? Žádná, nýbrž kecy a miska kaše." -Lenin
Následující měsíce upevňují Bolševici moc,
zatímco bojují v kruté občanské válce proti kontrarevolučním silám,
neboli Bílá armáda, která má zahraniční podporu.
Někteří Bílí doufají, že dostanou zpět cara Mikuláše na trůn.
Po jeho abdikace byl Mikuláš a jeho rodina drženi pod dozorem v Carském selu, poblíž Petrohradu,
kde se zabývali zahradničením a dalšími činnostmi.
V létě roku 1917 byla rodina poslána do Tobolsku na Sibiři, zde žili ve státní vile v domácím vězení.
Následující jaro přesunuli Bolševici rodinu do Jekatěrinburgu.
V červenci 1918 se Bílí blížili k městu, Bolševici shromáždili celou rodinu ve sklepě-
car, jeho žena, jejich syn Alexej, jejich 4 dcery- Olga, Taťána, Marie, Anastázie
stejně tak i 4 služebníci byli zavraždeni.
Ruská občanská válka byla jedna z nejničivějších událostí 20. století.
Zemřelo zhruba 2 miliony vojáků, zatímco tyfus a hladomor si vzali životy dalších 9 milionu civilistů.
Koncem roku 1921 Bolševici zvítězili, pod Leninovým určujícím a nekompromisním vedením
začalo budování nového socialistického zřízení.
Sovětský svaz vytvořený v roce 1922 se stal světovou supervelmocí,
která porazí Nacistické Německo v 2. světové válce.
Sovětský svaz zůstane stranickou diktaturou, kde je všechna opozice nebo nesouhlas nemilosrdně potlačen.
Tyhle krátké naděje pro ruskou demokracii, které proudily uprostřed euforie Únorové revoluce
zanikly bolševickou Říjnovou revolucí, která zařídí desetiletí vlády Bolševiků.